Inner North London, top floor flat
All white walls, white carpet, white cat,
Rice Paper partitions,
Modern art and ambition
The host’s a physician,
Bright bloke, has his own practice
His girlfriend’s an actress
An old mate of ours from home
And they’re always great fun.
So to dinner we’ve come.
The 5th guest is an unknown,
The hosts have just thrown us together for a favor
'cause this girl’s just arrived from Australia
And she's moved to North London
And she’s the sister of someone
Or has some connection.
As we make introductions
I’m struck by her beauty
She’s irrefutably fair
With dark eyes and dark hair
But as she sits
I admit I’m a little bit wary
because I notice the tip of the wing of a fairy
Tattooed on that popular area
Just above the derrière
And when she says “I’m Sagittarien”
I confess a pigeonhole starts to form
And is immediately filled with pigeon
When she says her name is Storm.
Conversation is initially bright and light hearted
But it’s not long before Storm gets started:
“You can’t know anything,
Knowledge is merely opinion”
She opines, over her Cabernet Sauvignon
Vis a vis
Some unhippily
Empirical comment made by me
“Not a good start” I think
We’re only on pre-dinner drinks
And across the room, my wife
Widens her eyes
Silently begs me: Be Nice!
A matrimonial warning
Not worth ignoring
So I resist the urge to ask Storm
Whether knowledge is so loose-weave
Of a morning
When deciding whether to leave
Her apartment by the front door
Or a window on her second floor.
The food is delicious and Storm,
Whilst avoiding all meat
Happily sits and eats
As the good doctor, slightly pissedly
Holds court on some anachronistic aspect of medical history
When Storm suddenly insists
“But the human body is a mystery!
Science just falls in a hole
When it tries to explain the the nature of the soul.”
My hostess throws me a glance
She, like my wife, knows there’s a chance
I’ll be off on one of my rare, but fun, rants
But I shan't. My lips are sealed.
I just want to enjoy the meal
And although Storm is starting to get my goat
I have no intention of rocking the boat,
Although it’s becoming a bit of a wrestle
Because -- like her meteorological namesake -
Storm has no such concerns for our vessel.
“Pharmaceutical companies are the enemy
They promote drug dependency
At the cost of the natural remedies
That are all our bodies need
They are immoral and driven by greed.
Why take drugs
When herbs can solve it?
Why use chemicals
When homeopathic solvents
Can resolve it?
It’s time we all return to live
With natural medical alternatives.”
And try as I like,
A small crack appears
In my diplomacy-dike.
“By definition”, I begin
“Alternative Medicine”, I continue
“Has either not been proved to work,
Or been proved not to work.
Do you know what they call “alternative medicine”
That’s been proved to work?
Medicine.”
“So you don’t believe
In ANY Natural remedies?”
“On the contrary, Storm.
Actually, before we came to tea,
I took a remedy
Derived from the bark of a willow tree
A painkiller that’s virtually side-effect free
It’s got a weird name,
Darling, what was it again?
Masprin?
Basprin?
Oh, yes. Asprin!
Which I paid about a buck for
Down at the local drugstore.
The debate briefly abates
As our hosts collects plates
but as they return with desserts
Storm pertly asserts,
“Shakespeare said it first:
There are more things in heaven and earth
Than exist in your philosophy…
Science is just how we’re trained to look at reality,
It doesn't explain love or spirituality.
How does science explain psychics?
Auras; the afterlife; the power of prayer?”
I’m becoming aware
That I’m staring,
I’m like a rabbit suddenly trapped
In the blinding headlights of vacuous crap.
Maybe it’s the Hamlet she just misquothed
Or the eighth glass of wine I just quaffed
But my diplomacy dike groans
And the arsehole held back by its stones
Can be held back no more:
“Look , Storm, I don’t mean to bore ya
But there’s no such thing as an aura!
Reading Auras is like reading minds
Or tea-leaves or star-signs or meridian lines
These people aren’t plying a skill,
They are either lying or mentally ill.
Same goes for people who claim they can hear God’s demands
Or spiritual healers who think they've got magic hands.
By the way,
Why do we think it's OK
For people to pretend they can talk to the dead?
Isn't that totally fucked in the head?
Lying to some crying woman whose child has died
And telling her you’re in touch with the other side?
I think that’s just fundamentally sick
Do we need to clarify here that there’s no such thing as a psychic?
What, are we fucking 2?
Do we actually think that Horton Heard a Who?
Do we still believe that Santa brings us gifts?
That Michael Jackson didn't have face lifts?
Are we still so stunned by circus tricks
That we think that the dead would
Wanna talk to pricks
Like John Edwards?
Storm to her credit despite my derision
Keeps firing off clichés with startling precision
Like a sniper using bollocks for ammunition
“You’re so sure of your position
But you’re just closed-minded
I think you’ll find
That your faith in science and tests
Is just as blind
As the faith of any fundamentalist”
“Wow, that’s a good point, let me think for a bit
Oh wait, my mistake, that’s absolute bullshit.
Science adjusts it’s views based on what’s observed
Faith is the denial of observation so that Belief can be preserved.
If you show me
That, say, homeopathy works,
Then I will change my mind
I’ll spin on a fucking dime
I’ll be as embarrassed as hell,
But I will run through the streets yelling
It’s a miracle! Take physics and bin it!
Water has memory!
And while it’s memory of a long lost drop of onion juice is Infinite
It somehow forgets all the poo it’s had in it!
You show me that it works and how it works
And when I’ve recovered from the shock
I will take a compass and carve Fancy That on the side of my cock.”
Everyone's just staring now,
But I’m pretty pissed and I’ve dug this far down,
So I figure, in for penny, in for a pound:
“Life is full of mysteries, yeah
But there are answers out there
And they won’t be found
By people sitting around
Looking serious
And saying isn’t life mysterious?
Let’s sit here and hope
Let’s call up the fucking Pope
Let’s go watch Oprah
Interview Deepak Chopra
If you’re going to watch telly, you should watch Scooby Doo.
That show was so cool
because every time there’s a church with a ghoul
Or a ghost in a school
They looked beneath the mask and what was inside?
The fucking janitor or the dude who runs the waterslide.
Because throughout history
Every mystery
Ever solved has turned out to be
Not Magic.
Does the idea that there might be knowledge
Frighten you?
Does the idea that one afternoon
On Wiki-fucking-pedia might enlighten you
Frighten you?
Does the notion that there may not be a supernatural
So blow your hippy noodle
That you would rather just stand in the fog
Of your inability to Google?
Isn’t this enough?
Just this world?
Just this beautiful, complex
Wonderfully unfathomable, natural world?
How does it so fail to hold our attention
That we have to diminish it with the invention
Of cheap, man-made Myths and Monsters?
If you’re so into Shakespeare
Lend me your ear:
“To gild refined gold, to paint the lily,
To throw perfume on the violet… is just fucking silly”
Or something like that.
Or what about Satchmo?!
I see trees of green,
Red roses too,
And fine, if you wish to
Glorify Krishna and Vishnu
In a post-colonial, condescending
Bottled-up and labeled kind of way
Then whatever, that’s ok.
But here’s what gives me a hard-on:
I am a tiny, insignificant, ignorant bit of carbon.
I have one life, and it is short
And unimportant…
But thanks to recent scientific advances
I get to live twice as long as my great great great great uncleses and auntses.
Twice as long to live this life of mine
Twice as long to love this wife of mine
Twice as many years of friends and wine
Of sharing curries and getting shitty
With good-looking hippies
With fairies on their spines
And butterflies on their titties.
And if perchance I have offended
Think but this and all is mended:
We’d as well be 10 minutes back in time,
For all the chance you’ll change your mind.
Written and performed by Tim Minchin
Directed by DC Turner
Produced by Tracy King
Character Design and animation by DC Turner
Camera & Effects: Ricky Earl, Fraser Davidson, DC Turner, Andrew Flatt
Supporting Character Animation: Ricky Earl, Kei Phillips, Ash Collins, Valentina Grasso, Betty Le Bon, Fraser Davidson
Supporting character artwork: Kei Phillips, Ricky Earl, Diego Garcia, Betty Le Bon, Fraiser Davidson, Rachael King, Stuart Mason, Manu Roig
Sound: Milton Mermikedes, Bridget Merkimedes, Holley Gray, Matthias Simmons, Pete Clements
Additional Storyboards: Tracy King, Fraser Davidson, Ricky Earl, Joe Pavlo
With thanks to: Sid Rodrigues, Rebecca Watson, Jane Goldman and family, Chris Blohm, Loretta King, Susan Turner
With thanks to: Lyndsey Brown, Shella Livingston, Helen Jack, Chris Cox, Tom Milsom, Robin Ince
© Storm Movie 2011 All Rights Reserved. stormmovie.net, timminchin.com, kershoot.com
Severní Londýn, byt v nejvyšším poschodí: bílé zdi, bílý koberec, bílá kočka,
přepážky z rýžového papíru, výstavka moderního umění.
Hostitel je lékař, chytrý chlap s vlastní praxí,
jeho žena je herečka a naše dlouholetá kamarádka.
Nikdy se s nimi nenudíme, tak jsme přišli na večeři.
Pátého hosta neznáme, hostitelka nás sezvala z laskavosti,
protože slečna je taky z Austrálie, bydlí v Severním Londýně,
a je to něčí sestra, nebo tak něco.
Při představování jsem ohromen její krásou:
aristokraticky bledá, tmavé oči i vlasy.
Ale když si sedala, něco se mi nezdálo,
protože jsem zahlédl vílí křidélko vytetované těsně nad kostrčí.
A když řekla: "Jsem střelec.", začal jsem mít obavy...
Které se naplnily, když dodala, že se jmenuje "Bouře".
Konverzace byla veselá, netrvalo však dlouho, a Bouře začala:
"Nemůžete nic vědět, protože vědomosti jsou jen názor."
Prohlásila nad svou sklenkou Sauvignonu v reakci
na nesluníčkovou empirickou poznámku, kterou jsem pronesl.
To nezačíná dobře, jsme teprve u aperitivu.
Z druhé strany stolu na mě významně hledí moje žena
a nehlasně prosí: "Buď hodný."
Mateřské varování, které není radno ignorovat,
a tak odolám pokušení zeptat se Bouře, zda její vědomosti
dosahují alespoň takové míry, že ráno pozná,
zda vyjít z bytu dveřmi, nebo oknem ve druhém patře.
Jídlo je skvělé a Bouře, i když se vyhýbá všemu masu,
spokojeně sedí a jí, když mírně opilý doktor
rozebírá nějaký zastaralý názor na lékařskou vědu.
Když tu náhle Bouře opět spustí: "Ale lidské tělo je záhada.
Věda je v koncích, když má vysvětlit lidskou duši."
Hostitelka na mě mrkne, neboť stejně jako moje žena ví,
že bych mohl začít jeden ze svých vzácných, ale zábavných proslovů.
Já však mlčím; chci si užít jídlo.
A i když mi Bouře začíná lézt na nervy, nebudu dělat vlny.
To obstará sama Bouře, protože stejně jako její jmenovkyně
nemá o bezpečí naší bárky zájem.
"Farmaceutické společnosti jsou zlo,
prodávají návykové látky za cenu přírodních léků,
které jsou pro naše tělo přirozené. Jsou nemorální a chamtivé!
Proč brát drogy, když stačí bylinky? K čemu chemikálie, když stačí homeopatie?
Nastal čas vrátit se k přírodním léčivým alternativám."
A i když se hodně snažím, pohár mé trpělivosti pomalu přetéká.
"Dle definice," začnu, "u alternativní medicíny," pokračuju,
"nebylo dokázáno, že funguje, nebo bylo dokázáno, že nefunguje.
Víš, jak se říká alternativní medicíně, která funguje?
Medicína."
"Takže ty nevěříš na žádné přírodní léky?"
"Právě naopak, Bouře. Než jsme vyrazili sem,
vzal jsem si lék vyrobený z vrbové kůry.
Lék na bolest bez vedlejších účinků. Má takové zvláštní jméno...
Jak to bylo, miláčku? Maspirin? Baspirin? Ach, ano, Aspirin!
Který u nás v lékárně stojí asi pade."
Debata na chvíli utichne, když hostitelka sbírá talíře,
ale jen se vrátí s dezertem, Bouře znovu spustí:
"Shakespeare řekl: 'Jsou věci mezi nebem a zemí, o kterých se ve škole nic neučí.'
Věda je jen zažitý pohled na realitu, která nevysvětlí lásku a duchovno.
Jak dokáže věda vysvětlit média, auru, posmrtný život, sílu modlitby?"
Uvědomím si, že na ni zírám jako vyděšený zajíc,
kterého oslnily čelní světla sračkomobilu.
Možná kvůli špatně citovanému Hamletovi, nebo páté sklence vína,
ale pohár trpělivosti konečně přetekl a vynořil se z něj můj vnitřní kretén.
"Koukni, Bouře, nechci tě nudit, ale ta tvoje aura neexistuje.
Čtení aury je jako čtení myšlenek, nebo čajových lístků, nebo hvězd,
nebo čtení z ruky. Tihle lidi nemají žádné schopnosti.
Buď lžou, nebo jsou mentálně narušení.
To samé ti, kdo slyší boží hlas, nebo léčitelé s kouzelnýma rukama.
Mimochodem, proč necháváme některé předstírat, že umí mluvit s mrtvými?
Není nechutné lhát plačící ženě, které zemřelo dítě?
Podle mě je to humus. Vážně se bavíme o existenci médií?
Copak jsou nám dva roky? Copak věříme, že Horton slyšel Kdovíky?
Pořád věříme, že Santa nosí dárky a Michael Jackson neměl plastiky?
To jsme pořád tak ohromeni cirkusovými triky,
a myslíme, že by mrtví chtěli mluvit s někým, jako je John Edward?"
Musí se nechat, že i přes můj výsměch Bouře sype jedno klišé za druhým
jako odstřelovač s náboji z hoven.
"Tváříš se sebejistě, ale já myslím, že ti chybí rozhled.
Brzy zjistíš, že tvá víra ve vědu a testy
je stejně slepá jako víra všech fundamentalistů."
"Páni, teď jsi na to kápla. Musím se nad tím zamyslet...
Nebo vlastně nemusím, protože to je totální sračka!
Věda upravuje své názory na základě pozorování.
Víra pozorování popírá, aby mohla přežívat.
Pokud mi dokážeš, že třeba homeopatie funguje, změním svůj názor.
Budu tak zahanbený, že obrátím o 180 stupňů
a vyběhnu do ulic za pokřiku: 'Stal se zázrak!
Vezměte fyziku a hoďte ji do koše! Voda má paměť!
A ačkoliv její vzpomínka na kapku cibulové šťávy je stále živá,
na tuny sraček, co jí prošly, zapomněla.'
Ukaž mi proč a jak to funguje, a až procitnu ze šoku,
vyryju si 'To mě poser!' kružítkem do penisu."
Všichni užasle zírají, ale mám připito a zašel jsem dost daleko,
takže když už, tak už!
"Život je plný záhad, ale tam venku jsou i odpovědi,
které však nenajdou lidé, co jen sedí, tváří se vážně
a říkají: 'Není ten život záhadný? Pojďme tu sedět a doufat,
pojďme zavolat papeži a koukat, jak Deepaka Chopru zpovídá Oprah.'
Jestli chceš čumět na bednu, zapni si Scooby Doo.
To byl bezva seriál, protože pokaždé, když byl ghúl v kostele,
nebo strašidlo ve škole, sundali mu masku,
a koho tam nenašli? Blbýho školníka, nebo plavčíka!
Protože v celé historii za žádnou vyřešenou záhadou
nebylo nic kouzelného.
Copak tě existence vědomostí tak děsí?
Copak tě děsí představa, že tě jednou osvítí zkurvená wikipedie?
Copak by fakt, že nadpřirozeno neexistuje, tak zavařil tvůj mozeček,
že se raději schováváš za svou neschopnost použít Google?
Copak tohle nestačí?!
Jen tenhleten... svět?
Jenom... tohle?
Krásný, komplexní, úžasně neuchopitelný přírodní svět?
Jak to, že neudrží naši pozornost a musíme ho ponižovat
nevkusnými smyšlenými mýty a strašidly?
Jestli máš tak ráda Shakespeara, 'mně sluchu dopřej'.
'Čisté zlato pozlacovat, barvit lilii, a na fialku vůni sypati...
je pěkná píčovina.' Nebo tak nějak.
A co Armstrong? 'Vidím zelené stromy a rudé růže...'
Nebo jestli teda chceš uctívat Krišnu a Višnu
v post-koloniálním, blahosklonném, do lahví baleném a označeném duchu,
budiž ti přáno, ale...
Mě vzrušuje tohle...
Jsem mrňavý, bezvýznamný, ignorantský kousek uhlíku.
Mám jeden život, který je krátký a nedůležitý.
Ale díky nedávným vědeckým pokrokům můžu žít dvakrát déle
než mí pra-pra-pra-prastrýčcové a pratetičci.
Dvakrát déle tenhle svůj život můžu žít.
Dvakrát déle můžu milovat svoji ženu,
dvakrát víc let přátelství a vína a dělení se o kari
a dělání si srandy z hezkých hipísaček s vílama na páteři
a motýlkama na kozách...
A pokud jsem tě náhodou urazil...
napadlo mě, čím bych to napravil.
Můžeme se deset minut zpátky v čase vrátit,
kdybys chtěla své názory zvrátit."
Inneres Nord-London, oberster Stock
Weiße Wände, weißer Teppich, weiße Katze
Reispapier-Trennwände,
Moderne Kunst und Ambition
Der Gastgeber Arzt
Kluger Kerl, mit eigener Praxis
Seine Freundin Schauspielerin
Ein alter Freund der Familie
Und immer lustige Gesellschaft.
D'rum sind wir zum Essen gekommen.
Der 5. Gast eine Unbekannte,
Als Gefallen sitzen wir zusammen am Tisch
weil die Dame gerade aus Australien
nach Nord-London gezogen ist
Und sie ist jemandes Schwester
Oder etwas in der Art
Während wir uns vorstellen
Bin ich gebannt von ihrer Schönheit
Sie ist unbestreitbar hübsch
Mit dunklen Augen und dunklem Haar
Doch als sie sich setzt
Bin ich, zugegeben, ein wenig argwöhnisch,
Denn ich bemerke eine Feenflügelspitze
Tätowiert in der ansehnlichen Gegend
An den Ausläufern des Rückens
Und als sie sagt "Also ich bin Schütze"
Formt sich eine Schublade in meinem Geiste
Und ist sofort gefüllt
Als sie sagt ihr Name sei "Sturm".
Zu Beginn plaudert man nett und heiter
Doch nicht lang, bis Sturm beginnt:
"Wir wissen doch nichts,
Erkenntnis ist nicht mehr als Meinung."
Meint sie, über dem Cabernet Sauvignon
Vis a vis
Irgendein rationaler
empirischer Kommentar von mir
"Kein guter Anfang", denk ich mir
Wir sind gerade einmal beim Aperitif
Und mir gegenüber, meine Frau
Mit geweiteten Augen
Bittet mich still: Sei nett!
Eine eheliche Warnung
Des Ignorierens nicht würdig,
Und so widerstehe ich dem Drang zu fragen
Ob Wissen denn so subjektiv sei
Dass eines Morgens
Sie die Wohnung einmal
Nicht durch die Tür verließe
Sondern durch das Fenster im zweiten Stock
Das Dinner ist vortrefflich und Sturm
Das Fleisch wohlwissentlich meidend
Sitzt zufrieden und speist
Als der gute Doktor, dem Wein sehr zugeneigt
Medizinische Anekdoten zum besten gibt
Doch da wirft Storm plötzlich ein
"Aber der Körper ist ein Mysterium!
Die Wissenschaft ist mit dem Latein am Ende
Versucht sie die Natur der Seele zu erkennen."
Ein Blick der Gastgeberin in meine Richtung
Sie, wie meine Frau, weiß, es besteht die Chance,
dass ich in eine meiner seltenen doch witzitgen Tiraden verfalle
Aber nein. Meine Lippen sind versiegelt.
Ich will nur Speis und Trank genießen
Denn auch wenn Storm mir langsam ernstlich auf die Nerven geht
Dieser Abend wird nicht kentern
Auch wenn ich mit mir kämpfen muss
Denn - wie ihr meteorologischer Namensvetter -
Kennt Sturm keine Gnade.
"Pharmafirmen sind der Feind
Sie fördern die Medikamentensucht
Auf Kosten natürlicher Heilmittel
Die alles sind, was unser Körper braucht
Sie sind unmoralisch und von Gier getrieben.
Warum Medikamente nehmen
Wenn Kräuter helfen?
Warum Chemie nutzen,
Wenn homöopathische Präparate
Die Probleme lösen können?
Es ist an der Zeit, dass wir uns zurückbesinnen
Auf natürliche medizinische Alternativen."
So sehr ich es auch versuche,
Ein kleiner Riss vertieft sich
In meinem diplomatischen Deich
"Per Definitionem", beginne ich
"Alternativmedizin," fahre ich fort
"Ist in ihrer Wirkung entweder nicht nachweisbar,
Oder nachweislich nicht wirksam.
Weißt du, wie man "Alternativmedizin" nennt,
Deren Wirksamkeit bewiesen ist?
Medizin."
"Also glaubst du tatsächlich
An KEINERLEI natürliche Heilmittel?"
"Ganz im Gegenteil, Sturm.
Genaugenommen, bevor wir zu Tee kamen,
Nahm ich ein Mittelchen
Gewonnen aus der Rinde des Weidenbaums
Ein Schmerzmittel, praktisch ohne Nebenwirkung
Es hat einen seltsamen Namen,
Schatz, wie war er noch gleich?
Maspirin?
Baspirin?
Ach ja, Aspirin!
Für das ich gerade mal einen Pfund zahlte
Unten an der Apotheke um die Ecke
Die Debatte flaut kurz ab
Als die Teller eingesammelt werden
Doch als das Dessert serviert
Erklärt Storm keck,
"Shakespeare sprach dereinst:
Es gibt mehr Dinge zwischen Himmel und Erde
Als in deiner Philosophie existieren...
Wissenschaft ist nur ein anerzogener Blick auf die Realität
Doch erklärt sie nicht Liebe oder Spiritualität
Wie erklärt die Wissenschaft Hellsicht?
Auren, das Jenseits, die Kraft eines Gebets?"
Mir wird bewusst
Dass ich starre,
Wie ein Hase, plötzlich gefangen
Im blendenden Lichte geistlosen Blödsinns.
Vielleicht ist's der Hamlet, den sie falsch zitierte
Oder der achte Wein, den ich herunterkippte
Der Deich meiner Zurückhaltung ächzt
Und das Arschloch in mir, von ihm zurückgehalten,
Bricht heraus und ist frei:
"Sieh, Sturm, ich will dich nicht langweil'n
Aber es gibt überhaupt keine Aura!
Aurenlesen ist wie Gedankenlesen
Kaffeesatz, Sternzeichen oder Lebenslinien.
Diese Leute haben kein Talent,
Entweder sie lügen oder sind geisteskrank.
Gleiches gilt für die, die sagen, sie hören Gottes Wort
Oder Geistheiler mit magischen Händen.
Nur so nebenbei,
Warum glauben wir es sei Okay
vorzugeben mit den Toten reden zu können?
Ist das nicht vollkommen hirnrissig?
Weinende Frauen belügen, die ihr Kind verloren
Und ihnen sagen, man hätte Kontakt mit dem Jenseits?
Ist das nicht ganz grundsätzlich krank?
Müssen wir klarstellen, dass es sowas wie Hellsicht nicht gibt?
Was, sind wir 2-Jährige, verdammt?
Glauben wir wirklich, dass Horton ein Hu gehört hat?
Glauben wir immer noch der Weihnachtsmann brächte die Geschenke?
Das Michael Jackson kein Lifting hatte?
Sind wir so beeindruckt von Zirkustricks
Dass wir glauben die Toten würden
mit Idioten
Wie John Edwards reden wollen?"
Sturm, meinem Hohn zum Trotze
Feuert weiter Klischees mit bizarrer Präzision
Wie ein Scharfschütze mit Blödsinn als Munition
"Du bist dir deiner so sicher
Doch im Grunde nur engstirnig
Ich denke du wirst sehen
Dass dein Glaube an Wissenschaft und Tests
Genau so blind ist
Wie der Glaube jedes Fundamentalisten"
"Wow, lass mich das einmal überdenken
Oh, warte, mein Fehler, das ist absoluter Bullshit.
Das wissenschaftliche Weltbild passt sich auf Basis von Beobachtung an.
Glaube ist die Leugnung von Beobachtung sodass das Weltbild aufrecht erhalten werden kann.
Wenn du mir zeigen würdest
Dass, sagen wir, Homöopathie funktioniert,
Dann ändere ich meine Meinung
Ich springe im Quadrat
Bin verdammt beschämt
Doch werde schreiend durch die Straßen rennen
Ein Wunder! Vergesst die Physik!
Wasser hat ein Gedächtnis!
Und während es sich an einen lange vergangenen Tropfen Zwiebelsaft perfekt erinnert
Vergisst es irgendwie die ganze Scheiße, die mal drin war!
Du zeigst mir dass und wie es funktioniert
Und wenn ich mich von dem Schock erholt habe
Nehme ich einen Zirkel und ritze "Schau an" in die Seite meines Schwanzes."
Alle starren mich jetzt an,
Doch ich bin ziemlich sauer und gut dabei,
Also denke ich mir, wenn schon, denn schon:
"Das Leben ist voller Rätsel, ja
Aber da draußen sind Antworten
Und sie werden nicht gefunden
Von Leuten, die herumsitzen
Ernst dreinschauen
Und sagen: Ist das Leben nicht rätselhaft?
Lass uns sitzen und hoffen
Lass uns den verdammten Papst anrufen
Lass uns Oprah anschauen,
die Deepak Chopra interviewt
Wenn du schon TV sehen musst, dann solltest du Scooby Doo schauen.
Die Serie war super
Denn immer wenn es eine Kirche mit einem Ghoul
Oder einen Geist in einer Schule gab
Haben sie hinter die Maske gesehen und was war da?
Der verdammte Hausmeister oder der Typ, der die Wasserrutsche betreibt.
Denn in der ganzen Geschichte,
Jedes Rätsel
dass jemal gelöst ward, stellte sich heraus als
Nicht magisch.
Macht dir die Idee, dass es Wissen geben könnnte
Vielleicht Angst?
Macht dir die Idee, dass ein Nachmittag
Auf der verdammten Wikipedia dich erleuchten könnte
Vielleicht Angst?
Ist der Gedanke, dass es da nichts Übernatürliches gibt
So weit ab von deinem Hippie-Hirn
Dass du lieber einfach stehst im Nebel
deiner Unfähigkeit Google zu nutzen?
Ist das nicht genug?
Einfach nur diese Welt?
Nur diese schöne, komplexe
wundervoll ergründliche, natürliche Welt?
Wie versagt sie so darin unser Interesse zu wecken
Dass wir sie schmälern müssen mit der Erfindung
Billiger, menschgemachter Mythen und Monster?
Wenn du so auf Shakespeare stehst
Leih mir dein Ohr:
"Vergülden feines Gold, bemalen die Lilie,
parfümieren das Veilchen... ist einfach verdammt dämlich"
Oder so.
Oder Satchmo?!
I see trees of green,
Red roses too,
Und bitte, wenn du meinst
Krishna und Vishnu glorifizieren zu müssen
Auf eine postkoloniale, herablassende
Abgepackte und etikettierte Art
Meine Güte, dann ist das okay.
Aber das hier bereitet mir Kopfschmerzen:
Ich bin ein kleines, unbedeutendes, unwissendes Stück Kohlenstoff.
Ich habe ein Leben, und das ist kurz
Und unbedeutend...
Aber dank jüngster wissenschaftlicher Fortschritte
Darf ich doppelt solange Leben wie meine Groß-Groß-Groß Onkels und Tanten.
Doppelt so lange, um mein Leben zu leben
Doppelt so lange, meine Frau zu lieben
Doppelt so viele Jahre mit Freunden und Wein
Gutem Curry und trunkenem Streit
Mit hübschen Hippies
Mit Feen auf ihrem Rücken
Und Schmetterlingen auf ihren Möpsen.
Und, nur für den Fall, dass ich dich beleidigt haben sollte
Denke hieran und alles ist vergessen:
Wir könnten genausogut wieder 10 Minuten in der Vergangenheit sein
Für den Fall, dass du deine Meinung änderst.
Geschrieben und Performed von Tim Minchin
Regie: DC Turner
Produktion: Tracy King
Character Design und Animation: DC Turner
Kamera und Effekte: Ricky Earl, Fraser Davidson, DC Turner, Andrew Flatt
Unterstützende Animationen: Ricky Earl, Kei Phillips, Ash Collins, Valentina Grasso, Betty Le Bon, Fraser Davidson
Unterstützendes Artwork: Kei Phillips, Ricky Earl, Diego Garcia, Betty Le Bon, Fraiser Davidson, Rachael King, Stuart Mason, Manu Roig
Sound: Milton Mermikedes, Bridget Merkimedes, Holley Gray, Matthias Simmons, Pete Clements
Zusätzliche Storyboards: Tracy King, Fraser Davidson, Ricky Earl, Joe Pavlo
Dank an: Sid Rodrigues, Rebecca Watson, Jane Goldman and family, Chris Blohm, Loretta King, Susan Turner
Dank an: Lyndsey Brown, Shella Livingston, Helen Jack, Chris Cox, Tom Milsom, Robin Ince
© Storm Movie 2011 All Rights Reserved. stormmovie.net, timminchin.com, kershoot.com
Βόρειο Εσωτερικό Λονδίνο, διαμέρισμα ρετιρέ
Τοίχοι άσπροι, χαλί άσπρο, γάτα άσπρη
Διαχωριστικά από ριζόχαρτο
Μοντέρνα τέχνη και φιλοδοξία
Ο οικοδεσπότης γιατρός
Ξύπνιος τύπος, με δικό του ιατρείο
Η κοπέλα του ηθοποιός
Φίλος μας παλιός από την πατρίδα
και παρέα πάντα διασκεδαστική
Ήρθαμε λοιπόν για δείπνο
Ο 5ος καλεσμένος μία άγνωστη
Οι οικοδεσπότες μας κάλεσαν για χατίρι της
γιατί το κορίτσι μόλις έφτασε από την Αυστραλία
και μετακόμισε στο Βόρειο Λονδίνο
και είναι κάποιου αδερφή
ή συνδέεται με κάποιον
Καθώς γίνονται οι συστάσεις
η ομορφιά της με θαμπώνει
Είναι ωραία, το δίχως άλλο
Με μάτια μαύρα, μαύρα μαλλιά
Καθώς όμως πάει να κάτσει
σφίγγομαι λίγο, το ομολογώ
γιατί προσέχω την άκρη του φτερού μιας νεράιδας
που έχει τατού στο δημοφιλές εκείνο σημείο
λίγο πάνω από τον ποπό
κι όταν πετάει ένα «είμαι Τοξοτάκι»
ανοίγει ένα κουτάκι, το ομολογώ
που γεμίζει αυτομάτως ταμπελάκια
μόλις λέει πως τη λένε Καταιγίδα.
Η συζήτηση στην αρχή ανάλαφρη και ζωηρή
πολύ γρήγορα όμως η Καταιγίδα ξεσπά:
Δεν μπορείς να γνωρίζεις τίποτα
Η γνώση δεν είναι παρά μία άποψη
γνωματεύει, με το Καμπερνέ Σωβινιόν της στο χέρι
βιζαβί
σ' ένα ξενέρωτο
εμπειρικού τύπου σχόλιο δικό μου
Δεν αρχίσαμε καλά, σκέφτομαι εγώ
Είμαστε ακόμα στα πρώτα ποτά
κι η γυναίκα μου από απέναντι
γουρλώνει τα μάτια
και άφωνα με ικετεύει: Να 'σαι ευγενικός!
Συζυγική προειδοποίηση
που καλύτερα να μην αγνοήσω
κι έτσι αντιστέκομαι να ρωτήσω την Καταιγίδα
αν η γνώση είναι τόσο πια απροσδιόριστη
όταν κάθε πρωί
αποφασίζει αν θ’ αφήσει
το διαμέρισμα από την εξώπορτα
ή από το παράθυρο του δευτέρου
Το φαΐ είναι θεσπέσιο και η Καταιγίδα
αποφεύγοντας ό,τι έχει κρέας
τρώει ευχαριστημένη
ενώ ο καλός γιατρός, λίγο πιωμένος
δίνει παράσταση διηγούμενος κάποια αναχρονιστική ιατρική άποψη
ώσπου η Καταιγίδα ξαφνικά διατρανώνει:
Μα το ανθρώπινο σώμα είναι ένα μυστήριο!
Η επιστήμη πέφτει σε τρύπα
μόλις προσπαθεί να εξηγήσει τη φύση της ψυχής
Η οικοδέσποινα με κοιτά παγωμένη
όπως η γυναίκα μου, ξέρει ότι υπάρχει περίπτωση
να με πιάσει εκείνο το σπάνιο αλλά διασκεδαστικό παραλήρημα
Όμως όχι. Τα χείλη μου σφραγίζουν.
Θέλω μόνο ν' απολαύσω το γεύμα
και μολονότι η Καταιγίδα αρχίζει να με κουρδίζει
δεν έχω πρόθεση να ταράξω τα νερά
συγκρατιέμαι βέβαια μετά βίας
καθώς – όμοια με τη μετεωρολογική της συνονόματη
η Καταιγίδα για τη βαρκούλα μας δυάρα δε δίνει
Οι φαρμακευτικές είναι ο εχθρός
Προωθούν την εξάρτηση από τα φάρμακα
εις βάρος των φυσικών θεραπειών
που από μόνες τους αρκούν για τον οργανισμό μας
Είναι ανήθικες κι έχουν κίνητρο την απληστία
Γιατί να παίρνεις φάρμακα
όταν γιατρεύεσαι και με βότανα;
Γιατί να χρησιμοποιείς χημικά
όταν τα ομοιοπαθητικά διαλύματα
σου λύνουν τα προβλήματα;
Είναι νομίζωκαιρός να επιστρέψουμε σε μια ζωή
με φυσικά φαρμακευτικά υποκατάστατα
Όσο κι αν πάσχισα
μια μικρή ρωγμή εμφανίζεται
στο διπλωματικό μου το φράγμα
Εξ ορισμού, ξεκινώ
η Εναλλακτική Ιατρική, συνεχίζω
είτε δεν έχει αποδειχτεί ότι λειτουργεί
ή έχει αποδειχτεί ότι δεν λειτουργεί
Ξέρεις πως λένε την «εναλλακτική ιατρική»
που έχει αποδειχτεί ότι λειτουργεί;
Ιατρική.
Δηλαδή εσύ δεν πιστεύεις
σε ΚΑΜΙΑ Φυσική θεραπεία;
Αντιθέτως, Καταιγίδα
και μάλιστα λίγο πριν έρθουμε για τσάι
πήρα ένα φάρμακο
που βγαίνει από τη φλούδα μιας ιτιάς
Ένα αναλγητικό με σχεδόν καμία παρενέργεια
Έχει ένα όνομα παράξενο
Πώς το είπαμε, αγάπη μου;
Μασπιρίνη;
Βασπιρίνη;
Α, ναι. Ασπιρίνη!
Που έκανε περίπου ένα δολάριο
στο φαρμακείο της γειτονιάς
Η διαμάχη προσωρινώς καταλαγιάζει
ενώ ο οικοδεσπότης μαζεύει τα πιάτα
επιστρέφοντας όμως με τα επιδόρπια
η Καταιγίδα ζωηρά διακηρύσσει
Το 'πε πρώτος ο Σαίξπηρ:
Γεμάτος είναι ο ουρανός και η γη από πράγματα
που η φιλοσοφία σου ούτε τα έχει ονειρευτεί
Η επιστήμη δεν είναι παρά ο τρόπος που μάθαμε να βλέπουμε την πραγματικότητα
Δεν εξηγεί την αγάπη ή την πνευματικότητα
Πώς εξηγεί η επιστήμη τα μέντιουμ
την αύρα, τη μετά θάνατον ζωή, τη δύναμη της προσευχής;
Συνειδητοποιώ
ότι κοιτώ βλοσυρά
σαν λαγός που παγιδεύεται ξαφνικά
στους εκτυφλωτικούς προβολείς της απύθμενης μπούρδας
Ίσως λόγω του Άμλετ που μόλις παράφρασε
ή του πέμπτου ποτηριού που μόλις κατέβασα
Το διπλωματικό μου φράγμα στενάζει
και ο μαλάκας που εγκλώβιζε
πλέον δεν έχει συγκρατημό:
Κοίταξε, Καταιγίδα, δε θέλω να στο χαλάσω
αλλά αύρα δεν υπάρχει!
Το διάβασμα της αύρας είναι σαν να μαντεύεις σκέψεις
Ούτε ο καφές, ούτε τα ζώδια, ούτε οι μεσημβρινοί
Οι άνθρωποι αυτοί δεν πουλάνε ικανότητα
Ή λένε ψέματα ή είναι τρελοί
Το ίδιο κι όσοι ισχυρίζονται ότι ξέρουν το θέλημα του Θεού
Και οι πνευματικοί θεραπευτές που νομίζουν πως έχουν μαγικά χέρια
Κι επιπλέον,
γιατί θεωρούμε ότι είναι ΟΚ
να προσποιούνται ορισμένοι ότι μιλούν με τους πεθαμένους;
Δεν είναι εντελώς μαλακισμένο αυτό;
Να λες ψέματα σε μια μάνα που θρηνεί το παιδί της
Πως είσαι σ’ επαφή με την άλλη πλευρά;
Εντελώς άρρωστο το βρίσκω
Δηλαδή χρειάζεται και διευκρίνηση ότι μέντιουμ δεν υπάρχουν;
Πόσων χρονών είμαστε; 2;
Πιστεύουμε δηλαδή ότι ακούμε φωνές;
Πιστεύουμε ακόμα ότι ο Άγιος Βασίλης μας φέρνει τα δώρα;
Ότι ο Μάικλ Τζάξον δεν έκανε πλαστικές;
Θαμπωνόμαστε ακόμα με κόλπα του τσίρκου
Και νομίζουμε πως οι νεκροί
θα θέλανε να μιλάνε με πρήχτες;
σαν τον Τζον Έντουαρντ;
Η Καταιγίδα, προς τιμήν της, παρά τη λοιδορία
συνεχίζει να εκτοξεύει κλισέ με τρομερή ακρίβεια
σαν ελεύθερος σκοπευτής με μπούρδες για πυρομαχικά
Είσαι τόσο σίγουρος για όσα λες
αλλά φοράς απλώς παρωπίδες
νομίζω ότι θα διαπιστώσεις
ότι η πίστη σου στην επιστήμη και τα τεστ
είναι το ίδιο τυφλή
με την πίστη ενός φονταμενταλιστή
Ωχ καλό επιχείρημα, κάτσε να σκεφτώ μια στιγμή
Α περίμενε, λάθος, μπαρούφα είπες χοντρή
Η επιστήμη προσαρμόζει τις απόψεις της με βάση τις παρατηρήσεις
Η πίστη είναι η άρνηση της παρατήρησης με σκοπό τη διατήρηση της Δοξασίας
Αν μου αποδείξεις
ότι π.χ. η ομοιοπαθητική λειτουργεί
τότε θ' αλλάξω γνώμη
Θα κάνω κωλοτούμπες
Θα με ξεμπροστιάσεις όσο δεν πάει
αλλά θα βγω στους δρόμους και θα φωνάζω
Θαύμα! Ρίξτε στα σκουπίδια τη φυσική!
Το νερό έχει μνήμη!
Κι ενώ η μνήμη μιας από καιρό χαμένης σταγόνας από χυμό κρεμμυδιού είναι αέναη
για κάποιο λόγο ξεχνάει όλα τα σκατά που έχει αγγίξει
Δείξε μου ότι δουλεύει και πώς δουλεύει
κι εγώ μόλις συνέλθω απ' το σοκ
θα σκαλίσω με διαβήτη πάνω στον πούτσο μου «Ά, στο καλό»
Όλοι πλέον με κοιτάνε
αλλά εγώ τα 'χω πάρει κι αφού το 'φτασα πια ως εδώ
Σκέφτομαι, τώρα το 'κανα που το 'κανα:
Η ζωή είναι γεμάτη μυστήρια, ναι
αλλά κάπου υπάρχουν απαντήσεις
και δε θα βρεθούν
από όσους στρογγυλοκάθονται
με ύφος σοβαρό
και λένε, μυστήριο πράγμα η ζωή
Ας καθίσουμε να ελπίζουμε
Ας καλέσουμε το γαμημένο τον Πάπα
Ας βάλουμε να δούμε την Όπρα
να παίρνει συνέντευξη τον Ντήπακ Τσόπρα
Αν είναι να δεις τηλεόραση, δες Σκούμπυ Ντου
Ήταν φοβερή αυτή η σειρά
γιατί σε κάθε εκκλησία που είχε δαίμονα
και κάθε σχολείο που είχε φάντασμα
σήκωναν τη μάσκα και τι ήταν από κάτω;
Το αρχίδι ο επιστάτης ή ο χειριστής της νεροτσουλήθρας
Γιατί σε ολόκληρη την ιστορία
κάθε μυστήριο
που λύθηκε ποτέ, αποδείχτηκε
πως δεν ήταν Μαγεία
Μήπως η ιδέα ότι μπορεί να υπάρχει γνώση
σε φοβίζει;
Η ιδέα ότι ένα απόγεμα με τη
γαμω-Wikipedia μπορεί να σε φωτίσει
σε φοβίζει;
Μήπως η σκέψη πως το μεταφυσικό μπορεί να μην υπάρχει
σου ζαλίζει το κεφάλι
τόσο που προτιμάς να στέκεις μέσα στην ομίχλη
της ανικανότητάς σου να ανοίξεις το Google;
Δεν αρκεί όλο αυτό;
Ο κόσμος αυτός και μόνο;
Αυτός ο όμορφος, περίπλοκος,
θαυμάσιος, ασύλληπτος, φυσικός κόσμος;
Πώς γίνεται να μη μας ελκύει την προσοχή, σε σημείο
να πρέπει να τον υποβιβάζουμε εφευρίσκοντας
φτηνούς, κατασκευασμένους Μύθους και Τέρατα;
Αφού σου αρέσει τόσο ο Σαίξπηρ
δάνεισέ μου το αφτί σου:
«Να χρυσώσω τον ραφιναρισμένο χρυσό, να βάψω τον κρίνο,
Να αρωματίσω τη βιολέτα... είναι εντελώς μαλακία»
Ή κάπως έτσι
Και τι είχε πει ο Σάτσμο;
Βλέπω δέντρα πράσινα
και κόκκινα ρόδα
Ωραία λοιπόν, αν θες να
δοξάζεις τον Κρίσνα και το Βισνού
μ' έναν μετα-αποικιακό, αλαζονικό,
καταπιεσμένο και τυποποιημένο τρόπο
Ό,τι πεις, λοιπόν εντάξει
αλλά να τι με καυλώνει εμένα:
Είμαι ένα μικροσκοπικό, ασήμαντο, αδαές ψίχουλο από άνθρακα
Έχω μία μόνο ζωή, και είναι μικρή
ασήμαντη...
Χάρις όμως στις πρόσφατες επιστημονικές ανακαλύψεις
μπορώ και ζω το διπλάσιο σε σχέση με τους προ-προ-προ-προπάππους και τις προγιαγιάδες μου
Στο διπλάσιο να ζω τη ζωούλα μου αυτή
Στο διπλάσιο να αγαπώ τη γυναικούλα μου αυτή
Δυο φορές τα χρόνια με φίλους και κρασί
Να τρώμε μαζί κάρυ και να την πέφτουμε
Σε χίπισσες καλλονές
με νεράιδες στη ραχοκοκαλιά
και πεταλούδες στα βυζιά
Κι αν κάποιους ίσως έχω θίξει
σκεφτείτε αυτό, κι όλα θα φτιάξουν:
Πιο εύκολο δέκα λεπτά να γυρνούσε πίσω ο χρόνος
παρά εσύ να άλλαζες γνώμη.
Written and performed by Tim Minchin
Produced by Tracy King
Character Design and animation by DC Turner
Camera & Effects: Ricky Earl, Fraser Davidson, DC Turner, Andrew Flatt
Supporting Character Animation: Ricky Earl, Kei Phillips, Ash Collins, Valentina Grasso, Betty Le Bon, Fraser Davidson
Supporting character artwork: Kei Phillips, Ricky Earl, Diego Garcia, Betty Le Bon, Fraiser Davidson, Rachael King, Stuart Mason, Manu Roig
Sound: Milton Mermikedes, Bridget Merkimedes, Holley Gray, Matthias Simmons, Pete Clements
Additional Storyboards: Tracy King, Fraser Davidson, Ricky Earl, Joe Pavlo
With thanks to: Sid Rodrigues, Rebecca Watson, Jane Goldman and family, Chris Blohm, Loretta King, Susan Turner
With thanks to: Lyndsey Brown, Shella Livingston, Helen Jack, Chris Cox, Tom Milsom, Robin Ince
© Storm Movie 2011 All Rights Reserved. stormmovie.net, timminchin.com, kershoot.com
Profundo en la parte norte de Londrés, apartamento en el último piso
Todas las paredes blancas, blanca la alfombra, blanco el gato,
Partituras de papel de arroz,
Arte moderno y ambición
El anfitrión es un físico
Individuo brillante, en su propia práctica
Su novia es una actriz
Una vieja compañera nuestra del vecindario
Y siempre hay mucha diversión.
Así que a la cena hemos asistido
El quinto invitado es un desconocido,
Los anfitriones nos han puesto juntos debido a un favor
porque esta chica acababa de llegar de Australia
Y se ha mudado a la parte norte de Londrés
Y ella es la hermana de alguien
O tiene alguna conexión
Mientrás nos presentamos
Quedo impactado con su belleza
Ella es irrefutablemente hermosa
Con ojos oscuros y cabello oscuro
Pero mientrás ella se sienta
Admito que me pongo un poco cauteloso
Porque noto la punta del ala de un hada
Tatuada en esa popular área
Justamente encima de las nalgas
Y cuando ella dice "Soy Sagitario"
Confieso que una arquetipo se empieza a formar
Y es inmediatame llenado con tipos
Cuando ella dice que su nombre es Tormenta.
Inicialmente la conversión es alegre y desenfadada
Pero no faltaba mucho para que Tormenta empezara:
Nadie puede saber nada,
El conocimiento no es más que meras opiniones"
Ella opina, sustentada por su Cabernet Sauvignon
Como contraparte a
Algún infeliz
comentario empírico hecho por mí
"Mal comienzo' pienso
Apenás estamos en los tragos pre-cena
Y del otro lado de la sala, mi esposa
Ensancha sus ojos
Como pidiéndome en silencio: Sé Amable!
Una amenaza matrimonial
Que vale la pena no ignorar
Así que me resisto a la urgencia de preguntarle a Tormenta
Cual es su mera opinión acerca del conocimiento
Por las mañanas
Cuando tiene que decidir si debe dejar
Su apartamento por la puerta delantera
O por la ventana en el segundo piso.
La comida está delicios y Tormenta,
Mientrás que evita todas las carnes
Felizmente se sienta y come
Mientrás que el buen doctor, un poco molesto
Juzga algún aspecto anacrónico de la historia médica
Cuando Tormenta de repente insiste
"Pero el cuerpo humano es un misterio!
La ciencia no tiene nada que decir
Cuando trata de explicar la naturaleza del alma."
My anfitriona me echa un vistazo
Ella, como mi esposa, sabe que hay una oportunidad
De que yo podría empezar uno de mis crudos, pero divertidos, abusos verbales
Pero no voy a hacerlo. Mis labios están sellados.
Yo solo quiero disfrutar la comida
Y aunque Tormenta está empezando a encabronarme
No tengo intención de remenear el bote,
Aunque a poquito se está convirtiendo en una lucha
Porque --al igual que a su nombre de meteorología--
A Tormenta no le preocupa nuestro bote.
"Las compañías farmacéuticas son el enemigo
Promueven la dependencia a las drogas
Relegando los remedios naturales
Que son lo que nuestro cuerpo necesita
Son inmorales y se guian por la codicia.
Por qué tomar drogas
cuando los remedios a base de hierbas pueden resolverlo?
Por qué usar químicos
Cuando las soluciones homeopaticas
Pueden resolverlo?
Es hora de que todos regresemos a vivir
Con alternativas médicas naturales."
Y por más que intento evitarlo,
Una pequeña grieta aparece
En mi canal diplomático
"Por definición", Comienzo
"La medicina Alternativa", continuo
"No ha sido probada como que funciona,
O como que no funciona.
Sabes como llaman a la "medicina alternativa"
Que ha sido probada que funciona?
Medicina."
"Así que tú no crees
En NINGÚN remedio natural?"
"Muy por el contrario, Tormenta.
Actualmente, antes de que tomaramos té,
Me tomé un remedio
Derivado de la corteza de una mata de sauce
Un calmante que virtualmente no tiene ningún efecto segundario
Tiene un nombre raro,
Querida, cómo es qué se llamaba?
Maspirina?
Baspirina?
Oh, si. Aspirina.
Por la cual pagué cerca de un centavo
Abajo en la farmacia local.
El debate brevemente disminuye
Mientrás nuestros anfitriones recogen los platos
Pero mientrás ellos regresan con el postre
Tormenta impertinemente afirma,
"Shakespear lo dijo primero:
Hay más cosas en el cielo y en la tierra
Que las que existen en su filosofía...
La ciencia es sólo la forma en la que estamos entrenados para ver la realidad,
No explica el amor o la espiritualidad.
Cómo la ciencia explica los psíquicos?
Las auras; la vida después de la muerte; el poder de las oraciones?"
Empiezo a darme cuenta
De lo que estoy observando,
Estoy como un conejo repentinamente atrapado
En los encegadores titulares de porquerías vacías.
Tal vez esel Hamlet mal citado
O la octava copa de vino que acabo de beberme
Pero mi canal diplomático se queja
Y el cabrón interno que había estado frenado por sus ataduras
No puede ser detenido más:
"Veamos, Tormenta, no digo esto para aburrirte
Pero no tal cosa llamada aura no existe!
Ver auras es como leer la mente
O tazas de té o signos zodiacales o líneas meridionales
Esas personas no manejan ninguna habilidad,
Ellos simplemente mienten o están mal de la cabeza.
Lo mismo va para las personas que afirman que pueden escuchar los comandos de dios
O para los sanadores espirituales que piensan que tienen manos mágicas.
Por cierto,
Por qué pensamos que está bien
Que la gente pretenda que pueden hablar con los muertos?
No es eso algo totalmente de alguien jodido de la cabeza?
Mentirle a alguna mujer que llora la muerte de su hijo
Y decirle que te puedes comunicar con él en el más allá?
Porque para mí eso es de alguién fundalmente enfermo
Necesitamos aclarar que no existe tal cosa llamada psíquico?
Qué, tenemos un jodido cable de comunicación?
Au Nord de Londres, appartement au dernier étage
Murs blanc, moquette blanche, chat blanc,
Des cloisons en papier de riz
de l'art moderne et de l'ambition
l'hôte est médecin,
un type brillant, il a son propre cabinet
sa copine est actrice
un vieil ami du village natal
on s'amuse toujours avec eux
alors nous sommes allés à leur dîner
la cinquième invitée est inconnue,
nos hôtes nous ont assemblés pour rendre service
parce que la fille arrive tout juste d'Australie
et elle a déménagé au Nord de Londres
et c'est la sœur de quelqu'un,
ou un autre lien du genre
Alors que nous faisons les présentations,
je suis frappé par sa beauté
elle est irréfutablement belle
aux yeux noirs et aux cheveux noirs
Mais alors qu'elle s'assied
J'admets être un peu méfiant
alors que j'avise la pointe d'une aile de fée
tatouée à cet endroit à la mode
juste au dessus de son derrière
et lorsqu'elle dit « je suis Sagittaire »
j'avoue commencer à la cataloguer
et le catalogue est vite comblé
Quand elle dit que son nom est Tempête.
La conversation est d'abord légère et enjouée
Mais trop vite Tempête se lance :
« On ne peut rien savoir.
La connaissance n'est guère qu'une opinion »
opine-t'elle, par dessus son Cabernet Sauvignon
vis à vis
d'un de mes commentaires
empiriques et trop sensés
« Mauvais début », pensé-je
nous n'en sommes qu'à l'apéritif
à l'autre bout de la pièce, ma femme
écarquille les yeux
m'implorant silencieusement « sois gentil ! »
Un avertissement matrimonial
qu'il vaut mieux ne pas ignorer
Je résiste donc à l'envie de demander à Tempête
Si la connaissance est si relative
qu'elle pourrait un matin
décider de quitter
son appartement par la porte d'entrée
tout comme par la fenêtre du deuxième étage.
La nourriture est délicieuse et Tempête,
bien qu'évitant toute viande
mange avec joie
tandis que le bon docteur, quelque peu aviné,
tient salon sur quelque aspect anachronique de l'histoire de la médecine
C'est alors que Tempête soutient subitement
« Mais le corps humain est un mystère !
La science s'effondre dans un trou
Lorsqu'elle tente d'expliquer la nature de l'âme. »
Mon hôtesse me jette un regard
sachant, tout comme ma femme, qu'il y a une chance
que je me lance dans une de mes diatribes, aussi rares que drôles.
Mais je ne le ferai pas. Mes lèvres sont scellées.
Je ne veux que profiter du repas
Et bien que Tempête commence à me rendre chèvre
Je n'ai nulle intention de faire des vagues,
bien que cela devienne difficile
Car — tout comme son homonyme météorologique —
Tempête se soucie moins du calme plat,
« Les sociétés pharmaceutiques sont notre ennemi
elles promeuvent la dépendance aux médicaments
au prix de remèdes naturels
qui sont tout ce dont nous avons besoin
Elles sont immorales et cupides.
Pourquoi prendre des médicaments
quand les plantes suffisent ?
Pourquoi utiliser des produits chimiques
quand les solvants homéopathiques suffisent ?
Il est temps de nous retourner vers
les alternatives médicales naturelles. »
Et j'ai beau me tenir,
une petite faille apparait
dans ma digue diplomatique.
« Par définition », me lancé-je
« la Médecine Alternative », continué-je
« n'a soit pas prouvé son efficacité,
soit prouvé son inefficacité.
Sais-tu comment s'appelle la « médecine alternative »
qui a prouvé ses effets ?
La médecine. »
« Alors tu ne crois
à AUCUN remède naturel ? »
« Bien au contraire, Tempête.
En fait, avant de prendre le thé,
j'ai pris un remède
dérivé de l'écorce d'un saule
un antidouleur qui n'a pratiquement aucun effet secondaire
il porte un nom étrange
Chérie, comment c'était déjà ?
Maspirine ?
Baspirine ?
Ah, voilà! L'aspirine !
Que j'ai payée environ une livre
à la pharmacie du coin. »
Le débat se calme brièvement
tandis que nos hôtes prennent nos assiettes
mais alors qu'ils reviennent avec le dessert
Tempête affirme espièglement,
« Shakespeare l'a bien dit le premier :
il y a plus de choses aux cieux et sur terre
qui n'en existent dans ta philosophie…
La science n'est que la façon dont nous sommes entraînés à percevoir la réalité
Elle n'explique ni l'amour ni la spiritualité.
Comment la science explique-t-elle la voyance ?
Les auras, l'au-delà, le pouvoir de la prière ? »
Je commence à réaliser
que je la regarde fixement.
Je suis comme un lapin subitement pris
dans les phares aveuglants de merde ignorante.
Que cela vienne du Hamlet qu'elle vient de déformer,
ou du cinquième verre de vin que je viens d'écluser,
ma digue diplomatique grogne
et le connard que ses pierres retiennent
ne peut plus être contenu :
« Écoute, Tempête, je ne voudrais pas t'ennuyer
mais les auras n'existent pas !
Lire les auras c'est comme lire les pensées
ou les feuilles de thé, les signes astrologiques ou les méridiens
Ces gens n'exercent aucun don,
ils ne font que mentir, ou ont perdu la raison,
de même pour ceux qui prétendent entendre les exigences de Dieu,
ou les guérisseurs qui pensent avoir des mains magiques.
Au fait,
pourquoi pensons-nous que ça n'est pas un problème
que des gens prétendent pouvoir parler aux morts ?
N'est-ce pas là complètement barge ?
Mentir à une femme éplorée dont l'enfant vient de périr
et lui dire que tu es en contact avec l'au-delà ?
Je pense que c'est fondamentalement dégueulasse
Devons-nous clarifier ici que les voyants n'existent pas ?
On a deux ans, bordel, ou quoi ?
On croit vraiment entendre le loup, le renard et la belette ?
On croit encore au Père Noël ?
Que Mickael Jackson n'a pas eu de lifting ?
Sommes-nous si épatés par des trucages de scène
que nous pensons qu'un mort
pourrait vouloir parler à des connards
du genre de John Edward ? »
À son crédit et en dépit de ma dérision,
Tempête fit feu de clichés d'une précision stupéfiante
tel un sniper usant de foutaises en guise de munitions
« Tu es si sûr de ta position
mais tu n'es qu'étroit d'esprit
Je crois que tu t'apercevras
que ta foi dans la science et les analyses
est aussi aveugle
que la foi de tout fondamentaliste. »
« Ouah, bonne remarque, laisse moi y réfléchir
oh pardon, je me suis trompé, que voilà d'absolues foutaises.
La science ajuste ses vues sur la base de ce qui est observé
la foi est le déni de l'observation pour préserver la croyance.
Si tu me montres
que, par exemple, l'homéopathie fonctionne,
alors je changerai d'avis
je retournerai ma putain de veste
je serai fichtrement embarrassé
mais je hurlerai de par les rues
« c'est un miracle ! Jetez la physique à la poubelle !
l'eau a de la mémoire !
Et bien que sa mémoire d'une goutte d'oignon disparue depuis longtemps
soit infinie, et a malgré tout oublié tout le caca qu'elle contenait ! »
Si tu me montres que ça marche et comment ça marche
et quand je me serai remis du choc
je prendrai un compas et graverai "ça alors" sur le côté de ma bite. »
Plus personne ne parle,
mais je suis furieux et déjà sur ma lancée,
lorsque le vin est tiré, il faut le boire :
« La vie est pleine de mystères, oui,
mais il y a des réponses à trouver
et elles ne seront pas trouvées
par des gens qui restent à rien faire
la mine sérieuse,
disant « la vie n'est-elle pas mystérieuse ? »
Restons en là et espérons
appelons le putain de Pape
allons regarder Oprah
interviewer Deepak Chopra
quitte à regarder la télé, regarde plutôt Scooby Doo
ce dessin animé était génial
parce qu'à chaque église hantée
ou chaque fantôme dans une école
il regardaient sous le masque et que s'y trouvait-il ?
Le putain de concierge ou le type du toboggan aquatique.
Parce qu'à travers l'histoire
chaque mystère
jamais résolu s'est avéré
n'être pas magique.
L'idée qu'il pourrait y avoir des connaissances
t'effraierait-elle ?
L'idée qu'un après-midi passé
sur wiki-fucking-pédia pourrait t'éclairer
t'effraierait-elle ?
La notion qu'il n'y a rien de surnaturel
exploserait-elle tant ta soupière de hippie
que tu préfères rester dans le brouillard
de ton inaptitude à utiliser Google ?
N'est-ce pas suffisant ?
Rien que ce monde ?
Rien que ce monde magnifique, complexe,
merveilleusement insondable et naturel ?
Comment peut-il autant échouer à retenir notre attention
que nous devions le galvauder avec l'invention
de mythes et monstres à deux balles inventés par l'homme ?
Toi qui aimes tant Shakespeare
prête moi l'oreille :
« dorer l’or fin, teindre le lis, parfumer la violette…
est d'une connerie sans nom »
Ou un truc du genre.
Ou alors Louis Armstrong ?!
Je vois des arbres verts,
des roses rouges aussi,
Et très bien, si tu insistes pour
glorifier Krishna et Vishnu
d'une manière post-coloniale, condescendante,
et mise en boîte bien étiquetée,
alors peu importe, c'est pas grave.
Mais voilà ce qui me fait bander :
je suis un morceau de carbone minuscule, insignifiant et ignorant.
Je n'ai qu'une vie, et elle est courte
et sans importance…
mais grâce aux avancées scientifiques récentes
je peux vivre deux fois plus longtemps que
mes arrière-arrière-arrière-arrière onclezétantes.
Deux fois plus longtemps pour vivre cette vie qui est la mienne
Deux fois plus longtemps pour aimer cette femme qui est la mienne
Deux fois plus d'années d'amis et de vin
à partager des currys et à se murger
avec de jolies hippies
avec des fées sur la colonne
et des papillons sur les nichons.
Et si par hasard j'ai offensé quiconque
pense à ceci pour tout réparer :
On remonterait tous 10 minutes dans le temps
contre toutes les chances que tu puisses changer d'avis.
דירה בצפון לונדון, קומה אחרונה
כל הקירות לבנים, שטיח לבן, חתול לבן
מחיצות נייר אורז
אומנות מודרנית ויומרנות
המארח רופא
בחור מבריק, מרפאה פרטית
חברתו שחקנית
חברים טובים מהילדות
והם תמיד נורא כיפים
אז לארוחת ערב קפצנו
האורחת החמישית היתה לא מוכרת
המארחת חיברה אותנו יחד לחברותא
הבחורה רק הגיעה מאוסטרליה
ועברה לצפון לונדון
והיא אחות של מישהו
או איכשהו מקושרת
בזמן שמציגים אותנו
אני לא יכול להתעלם מיופיה
היא ללא ספק מהממת
עיננים כהות ושיער שחור
אבל כשאנחנו יושבים
אני קצת מודאג
כי אני מבחיו בקצה כנף של פיה
קעקוע קטן במקום הקבוע
קצת מעל הישבן
וכשהיא אומרת "אני מזל קשת"
אני מודה שנראה לי שלא נסתדר
ואני לגמרי משתכנע
כשהיא אומרת ששמה "סערה"
אבל בתחילה השיחה קלה וקולחת
עד ש"סערה" במשנתה פוצחת
"אי אפשר לדעת כלום"
"ידע זו רק הבעת דעה"
היא מצהירה כששותה את יינה
וזאת היא אומרת בתגובה
להערה לא-cool-ית
בעינייני מדע שהעזתי לאמר
"לא התחלה טובה" חשבתי לעצמי
ואנחנו רק עוד בכוס שלפני הארוחה
מעבר לשולחן, אישתי (שתחיה)
מרחיבה אישונים
במבט מתחננת: "תהיה נחמד"
אזהרה מבן זוג
ממנה לא כדאי להתעלם
אז אני בולע את השאלה בקצה הלשון
האם ידע הוא גם כל כך עלוב
בבוקר
כשהיא מחליטה לצאת מהדירה
דרך הדלת
ולא דרך החלון בקומה השניה."
האוכל נפלא ו"סערה"
אמנם נמנעת מלאכול בשר
אך בשמחה יושבת ואוכלת.
כשהרופא הטוב מאריך בדיבור
בנושא מיושן של היסטורית הרפואה
פתאום סערה מתעקשת
"אבל גוף האדם הוא כולו מיסתורין!
המדע פשוט נכשל
כשהוא מנסה להסביר את משמעות הנשמה"
המארחת מפנה אלי מבט
היא, כמו אישתי, שאני עלול
לצאת מכלי
אבל אני מחריש. שפתי חתומות.
אני רק רוצה להנות מהמנות
ואפילו שסערה ממש מגזימה
אין בכוונתי ליצור מהומה
וזה לא פשוט
כי בדומה לשמה המטאורולוגי
סערה בשמחה מרעידה את הסירה:
"חברות התרופות הן האויב
הן מקדמות התמכרות לסמים
על חשבון מוצרים מן הטבע
שזה מה שגופנו צריך
הן לא מוסריות ותאוות בצע
למה לקחת תרופות
כשעשבי מרפא מרפאים הכל
אל תכניסו כימיקלים
כששיקוי הומאופטי
פותר את הבעיה
הגיע הזמן שנחזור לחיות
עם רפואה אלטרנטיבית"
ואני מנסה באמת מנסה
אבל סדק מופיע
בחזות הדיפלומטית שלי
"מעצם ההגדרה" אני אומר
"רפואה אלטרנטיבית" אני ממשיך
"או שלא הוכחה כעובדת"
"או שהוכחה כלא עובדת"
"את יודעת איך קוראים לרפואה אלטרנטיבית "
שהראו שעובדת
קוראים לה רפואה!
"מה אתה לא מאמין
בחומרים טבעיים בכלל
להיפך, סערה חביבתי
אפילו לפני שבאנו הנה
לקחתי שיקוי
המופק מקליפת עץ הערבה
נגד כאבים וללא תופעות לוואי
יש לו שם משונה
אישתי, איך קוראים לשיקוי
מספרין
בספרין
אח נזכרתי, אספרין
עלה לי בערך לירה
בבית מרקחת הקרוב
השיחהלרגע דועכת
כשהמארחת את הצלחות אוספת
אבל אז היא חוזרת עם הקינוח
ואז סערה ממשיכה עם הניגוח
"כבר שיקספיר אמר
יש יותר דברים בשמיים ובארץ
ממה שהמדע שלך יכול להכיל"
"מדע זה רק הדרך שחינכו אותנו להסתכל על המציאות"
הוא לא מסביר "אהבה" ו"רוחניות"
"איך מדע מסביר טלפטיה"
או מוארות או אפילו חיים-שמעבר או כוחה של תפילה"
אני לפתע מודע
שאני קצת תקוע
כמו ארנב שנלכד
באורותיה המסנוורים של שטויות נבובות
אולי בגלל הציטוט השגוי מהמלט?
או הכוס השמינית שהרגע גמעתי
אבל סכר הדיפלומטיות שלי חורק
ושטף הטענות שהיה מעוכב
לא יכול להיבלם
" תקשיבי, סערה. לא התכונתי לשעממך"
"אבל אין דבר כזה: מוארות"
קריאה של הילה זו כמו קריאה של מחשבות
כמו קריאה בקפה בכוכבים או במרידיאנים
האנשים שעושים זאת הם לא מיקצוענים
הם פשוט משקרים או אולי מטורללים
גם מי שטוען ששמע דברי אלוהים חיים
או הילרים עם ידי קסם
דרך אגב
למה שנחשוב שזה נורמלי
שאנשים יכולים לדבר עם מתים
הרי זה ברור שחסר להם בורג
לרמות אישה במצוקה שבנה הרגע מת
לאמר לה שאתה יכול דבר עם הצד השני?
זה פשוט חולני
האם באמת צריך להבהיר שאין קריאת מחשבות
מה זה השטויות האלה
אנחנו לא באמת מאמינים שהורטון שמע את ה"המי"
האם סנטה באמת מביא מתנות
אולי גם מייקל ג'קסון לא עשה מתיחה
האם פעלולי קרקס הם קסמים
למה בכלל שהמתים
ירצו לדבר עם משוגעים
כמו ג'ון אדוארדס"
לזכותה של סערה, למרות לעגי
ממשיכה לירות קלישאות בדיוק מרשים
כמו צלף המשתמש בבילבולי ביצים במקום כדורים
"אתה כל כך בטוח בעמדתך"
"אבל בעצם כל כך מרובע"
"לדעתי תגלה"
שאמונתך במדע
לא שונה מהותית
מאמונתו של הפנדמנטליסית
"וואוו, זה טיעון חזק. תני לחשוב מספר שניות"
"אה לא, גם זה סתם שטויות"
"המדע משנה את דעתו לפי ניסויים ותצפיות"
"אמונה מכחישה תצפיות ועובדות בכדי לשמר את עצמה"
אם תראי לי
למשל שהומאופטיה עובדת
אז אשנה את דעתי
אסתובב על מטבע
אהיה נבוך נורא
ובכל זאת ארוץ ברחובות ואצעק
קחו את הפיסיקה ותזרקו אותה"
למים יש זיכרון
ולנצח יזכרו את טיפת הבצל שנמזגה בהם
(אבל שכחו את הקקי שגם היה)
רק תראו לי שזה עובד ואיך
וכשאחלים מההלם
אעשה קעקוע של "לך תדע" על קצה הזין
טוב, עכשו כולם פשוט מסתכלים
אבל אני כבר מעבר, אני כבר כועס
לעזאזל הנימוס זה כל כך מבאס
"כן החיים מלאי מיסתורין"
אבל יש תשובות שם בחוץ
והן לא תיתגלנה
ע"י אנשים היושבים במעגל
ניראים רציניים
ואומרים: "החיים זו חידה"
"בואו רק נשב ונקווה"
"בואו נתיעץ באפפיור"
"בואו נראה מה יש לאופרה לאמר"
בראיון עם דיפק צ'ופרה
אם כבר אתם רואים טלוויזיה תראו סקובי דובי דו
זו תוכנית חמודה
כי כל כנסיה רדופה
או רוחות בבית ספר
כשהסתכלו מתחת למסכה
היה שם השרת או זה שמפעיל את המגלשה
כי לאורך כל ההיסטוריה
כל מיסתורין
שאי פעם נפתר.
התברר שלא היה קסם.
האם הרעיון שיש ידע
מפחיד אותך
האם הרעיון שאחה"צ אחד פתאום
ההארה תבוא דוקא מויקיפדיה
מפחידה אותך?
האם התפיסה שאולי אין על-טבעי
כל כך מערער את מוחך ההיפי
שאת מעדיפה לחיות בערפל
חוסר היכולת לחפש בגוגל
האם זה לא מספיק
העולם כמו שהוא
מורכב ויפה
מקסים וטבעי
למה מה שנראה נכשל לספקנו
שאנחנו חייבים להמציא לעצמנו
אגדות ומפלצות שאין בעולמנו
אם את כל כך אוהבת את שיקספיר
"קרבי את אוזנך"
להוסיף זהב לשושן
או בושם לסיגלית... זה פשוט דבילי
או משהו כזה
או מה בדבר טצ'מו
"אני רואה עצים בירוק"
שושנים אדומות
וגם אם תרצי
גלורפי קרישנה ווישנו
בהתנשאות פוסט קולוניאלית
מבוקבק ומתויג
ובכל מקרה, זה בסדר
אבל הנה מה שעושה לי את זה:
אני, הפחמן הקטן, הנשכח, העלוב
יש לי רק חיים אחד וגם הם קצרים
ולא חשובים
אבל תודות להתקדמות מדעית
אני אחיה כפול מדוד-דוד-דוד דודי ודודתי
כפול זמן לחיות
כפול זמן לאהוב את אישתי
כפול זמן של חברים ויין
של סקרנות וסתם הסתלבתות
עם היפיות יפות
עם פיות על עצם הזנב
ופרפרים על הציצי
ואם במקרה אותך העלבתי
תזכרי רק את זה ואני השלמתי
יש יותר סיכוי שנחזור בזמן
משאת תשני את דעתך
תסריט
בימוי
הפקה
עיצוב דמויות
צילום
אנימציה
תמיכה טכנית
קול
סיפור
תודות
כל הזכויות שמורות
Sjeverni London, stan u potkrovlju
Bijeli zidovi, bijeli tepih, bijeli mačak
pregrade od rižina papira
moderna umjetnost i ambicije
Domaćin je liječnik
zgodan momak, ima privatnu praksu
Njegova djevojka je glumica
naša stara prijateljica.
S njima je uvijek dobro
i tako dođosmo na večeru
Peti gost je nepoznat
Domaćini su nas spojili iz usluge
jer cura je tek stigla iz Australije
i doselila u sjeverni London
i nečija je sestra
ili je povezana s nekim.
Čim smo se upoznali
osupnula me njena ljepota
Stvarno je prekrasna
s tamnim očima i tamnom kosom
No kad je sjela, priznajem
malo sam se zabrinuo
jer sam uočio vrh vilinog krila
tetoviran na onom uobičajenom mjestu
malo iznad guze
a kad je izjavila "Ja sam strijelac"
priznajem, u glavi mi se otvorila ladica
u koju se sama odmah smjestila
kad rekla je da zove se Storm.
Razgovor je u početku vedar i bezazlen,
ali nije trebalo puno da Storm počne:
"Ništa se ne može znati,
znanje je tek mišljenje"
mudruje ona nad čašom svog Cabernet Sauvignona
zbog nekog
nepopularnog
empirijskog komentara moga
"Loš početak", mislim si
tek smo na aperitivu
S druge strane sobe moja žena
širi oči
bez glasa me moli “Budi fin!”
bračno upozorenje
nije za ignorirati
pa se suzdržavam pitati Storm
je li joj znanje toliko krhko
ujutro
kad odlučuje hoće li izaći
iz svog stana kroz vrata
ili kroz prozor drugog kata?
Hrana je izvrsna, i Storm
iako izbjegava sve meso
sretno sjedi i jede
dok dobri doktor
pripito tumači neke zastarjeli aspekt medicinske povijesti
kad Storm odjednom inzistira:
"Ali ljudsko tijelo je misterij!
Znanost kopa sebi rupu
kad pokušava objasniti prirodu duše."
Domaćica me okrzne pogledom
Ona, poput moje žene, sluti da ću vjerojatno
popizditi - što je rijetko ali zna biti zabavno.
Ali neću. Začepio sam usta.
Želim samo uživati u jelu
I premda me Storm počinje živcirati
nemam namjeru sada talasati.
iako to postaje sve teže
jer - kao i pravu oluju -
Storm takav obzir ne veže.
"Farmaceutske tvrtke su neprijatelji
promiču ovisnost o lijekovima
nauštrb prirodnih preparata
koji su sve što našem tijelu treba
One su nemoralne i pohlepne
Zašto uzimati lijekove
kad biljke mogu pomoći?
Zašto uzimati kemikalije
kad ih homeopatski pripravci
mogu zamijeniti?
Mislim da je vrijeme da se svi vratimo
prirodnim medicinskim alternativama."
Koliko god se ja trudio,
pukotina se pojavi
u mojoj diplomatskoj brani.
"Po definiciji, (počinjem)
alternativna medicina, (nastavljam)
ili nije dokazana da radi,
ili dokazano ne radi.
Znaš li kako nazivaju 'alternativnu medicinu'
koja dokazano radi?
Medicina."
"Ti dakle ne vjeruješ
ni u kakve prirodne lijekove?"
"Zapravo, Storm, baš suprotno
prije nego smo došli ovdje
uzeo sam prirodni lijek
dobiven iz vrbine kore
sredstvo protiv bolova, praktički bez nuspojava
ima čudno ime...
Draga, kako je ono bilo?
M-M-Maspirin?
Baspirin?
O, da - Aspirin!
Za koji sam dao par kuna
dolje u lokalnoj ljekarni."
Rasprava nakratko staje
dok domaćini raspremaju stol
ali čim se vraćaju s desertom
Storm samouvjereno nastavlja:
"Shakespeare je prvi rekao
ima na nebu i na zemlji više stvari
nego što postoji u tvojoj filozofiji.
Znanost je samo način na koji smo navikli gledati stvarnost
ona ne objašnjava ljubav ili duhovnost.
Kako znanost objašnjava vidovnjake
aure, zagrobni život, moć molitve?"
Postajem svjestan
da buljim
poput zeca opčinjenog
blještećim farovima njenog ispraznog sranja.
Možda zbog Hamleta kojeg je krivo citirala.
ili zbog šeste čaše vina koju sam popio
moja diplomatska brana stenje
i kreten kojeg je zadržavala
ne može više biti zauzdan
"E gledaj, Storm, ne želim biti dosadan
ali stvari poput aure ne postoje
čitanje aure je kao čitanje misli
ili listića čaja ili sazviježđa ili meridijana
Ti ljudi ne iskazuju svoje vještine
oni ili lažu ili su umobolni.
Isto vrijedi za ljude koji tvrde da čuju Božje naredbe
i za duhovne iscjelitelje koji misle da imaju čarobne ruke.
Usput,
zašto mislimo da je u redu
da se ljudi pretvaraju da mogu razgovarati s mrtvima?
Nije li to posve sjebano u glavu?
Lagati nekoj uplakanoj ženi čije je dijete umrlo
i govoriti joj da si u kontaktu s drugom stranom?
Mislim da je to stvarno bolesno
Trebamo li razjašnjavati da ne postoje stvari poput medija?
Što smo mi – jebeni dvogodišnjaci?
Zar stvarno mislimo da je Horton čuo Koje?
Zar još vjerujemo da nam Djed Mraz donosi darove?
Da Michael Jackson nije imao plastične operacije?
Jesmo li još uvijek tako zapanjeni cirkuskim trikovima,
da vjerujemo kako bi mrtvi htjeli
razgovarati s tikvanima
poput Johna Edwarda?"
Storm, mora se priznati, unatoč mojem sprdanju,
nastavlja prosipati klišeje zapanjujuće precizno
poput snajperista koji koristi sranje za municiju.
"Tako si siguran u svoje stavove,
ali si zapravo ograničen,
mislim da ćeš već otkriti da je
tvoja vjera u znanost i eksperimente
jednako slijepa
kao i vjera svakog fundamentalista."
"Da, to mi nije palo na pamet, daj da malo razmislim...
Ne, čekaj, moja greška, to je potpuno sranje.
Znanost usklađuje svoja shvaćanja na osnovu opažanja
vjera je poricanje opažanja kako bi se očuvala vjerovanja.
Ako mi pokažeš
da, recimo, homeopatija djeluje
promijenit ću mišljenje
jebeno ću se preobratiti
umrijet ću od srama
ali ću trčati ulicama vičući:
To je čudo! Bacite fiziku u smeće!
Voda ima pamćenje!
I dok je njezino pamćenje davno izgubljene kapljice soka vječno
ona nekako zaboravlja svu kakicu koja je imala u sebi.
Pokaži mi da to radi i kako radi,
I kad se oporavim od šoka,
Urezat ću 'MA ZAMISLI TI TO' po cijeloj duljini svog kurca."
Sad svi bulje u mene,
no prilično sam popio i zabrazdio u ovo
Zato si mislim, kad je bal nek' je maskenbal!
"Život je pun misterija, da,
no postoje odgovori,
a njih neće naći
ljudi koji samo sjedaju
ozbiljno izgledaju
i govore: Nije li život tajanstven
ajmo tu sjesti i nadati se
ajmo nazvati jebenog Papu
ajmo gledati Opru
kako intervjuira Deepaka Chopru.
Ako baš morate gledati televiziju, gledajte Scooby-Dooa
Taj crtić je stvarno fora
jer svaki put kad je u crkvi bio demon
ili u školi duh
oni su raskrinkali stvora - i tko je to bio?
Jebeni domar, ili vlasnik lunaparka.
Jer se kroz cijelu povijest
za svaku zagonetku
koja je ikad riješena ispostavilo da
nije čarolija.
Plaši li te ideja da bi znanje
moglo postojati?
Plaši li te ideja
da bi te jednog popodneva Wiki-jebena-pedija
mogla prosvijetliti?
Jel' ideja da možda ne postoji nadnaravno,
tako zapanjuje tvoju hipijevsku glavicu,
da bi radije samo stajala u magli
svoje nesposobnosti da guglaš?
Nije li ovo dovoljno?
Samo ovaj svijet?
Samo ovaj prekrasni, složeni
predivno neizmjerni, prirodni svijet?
Kako nam je mogao toliko dosaditi
da ga moramo umanjivati izmišljajući
jeftine mitove i čudovišta?
Ako baš hoćeš Shakespearea,
poslušaj ovo:
"Pozlaćivati zlato, bojati ljiljane,
parfumirati ljubičice... to je jebeno blesavo."
Ili nešto slično.
Što kažeš na Satchma?
"Vidim drveće zeleno
i crvene ruže..."
Pa dobro, ako želiš,
slavi Krišnu i Višnu
na postkolonijalni, patronizirajući,
uštogljeni način
Pa dobro, nek' ti bude.
ali evo što mene uzbuđuje:
Ja sam tek sićušni, beznačajni, neuki grumen ugljika
Imam jedan život, koji je kratak
i nevažan
no, zahvaljujući suvremenom znanstvenom napretku
mogu živjeti dvostruko dulje nego moji pra-pra-pra-pra ujaci i ujne
Dvostruko dulje živjeti ovaj svoj život
Dvostruko dulje voljeti ovu svoju ženu
Dvostruki broj godina prijatelja i vina
Jedenja karija i opijanja
sa zgodnim hipijevkama
koje imaju vile na guzi
i leptiriće na sisama.
I ako sam te slučajno povrijedio
razmisli o ovom i bit ćeš dobro:
Mogli bi se slobodno vratiti deset minuta u prošlost
kolika je šansa da si promjenila svoje mišljenje.
Napisao i izveo: Tim Minchin
Redatelj: DC Turner
Producent: Tracy King
Likovi i animacija: DC Turner
Londona, augštāva dzīvoklis
baltas sienas, balts paklājs, balts kaķis
rīspapīra žalūzijas
modernā māksla un ambīcijas
mājas saimnieks ārsts
varens zellis ar praksi
ar draudzeni aktrisi
sens mūsu paziņa
kopā vienmēr būt prieks
uz pusdienām atnācām
piektais viesis nezināms
kopā nejaušības un pieklājības dēļ
jo meitene no Austrālijas
dzīvošot Londonas ziemeļos
esot māsa kādam
vai kāda radiniece
brīdī, kad iepazīstamies
esmu skaistuma satriekts
neapstrīdāmi ir glīta
ar tumšām acīm un matiem
bet kad apsēžas
kļūstu piesardzīgs
pamanu laumiņas spārna galu
uztetovētu populārajā vietā
pleca rajonā - derrière
kad viņa saka: "Esmu Strēlnieks"
atzīstu, ka man jau ir viedoklis
tas ir spriedumu pilns
kad viņa nosauc savu vārdu - Storm (Vētra)
saruna sākumā ir jautra un bezrūpīga
tomēr ilgi nav jāgaida, līdz Vētra sāk
"Jūs neko nevarat zināt"
"Zināšanas ir tikai viedokļi"
viņa apgalvo, baudīdama Cabernet Savignon
aci pret aci
ar dažām nepopulārām
manis izteiktām empīriskām piezīmēm
"Nav labs sākums", es nodomāju
pirmsvakariņu dzēriens
istabas otrā galā mana sieva
iepleš acis
klusējot lūdz: "Esi jauks!"
dzīvesbiedra brīdinājumu
nevajadzētu ignorēt
tāpēc atturos izjautāt Vētru
vai zināšanas ir tikpat ēteriskas
arī no rītiem
kad jāpieņem lēmums
vai iziet no mājas pa durvīm
vai otrā stāva logu
ēdiens ir gards un Vētra
izvairoties no gaļas
apmierināta sēž un ēd
tikmēr labais ārsts, viegli aizkaitināts
prātuļo par novecojušām medicīnas tēzēm
līdz Vētra pēkšņi apgalvo
"Cilvēka ķermenis ir mīkla!"
"Zinātne izgāžas"
"Kad mēģina skaidrot dvēseles dabu"
mājas saimniece lūkojas manī
abas ar manu sievu viņas zina
tūlīt sākšu vienu no dedzīgajām runām
nesākšu, manas lūpas ir slēgtas
vienkārši vēlos izbaudīt maltīti
Vētra sāk mani kaitināt
nav manos plānot sašūpot laivu
kļūst ar vien grūtāk
jo meteoroloģiskā vārda māsai
Vētrai mūsu kuģis nerūp
"Farmācijas kompānijas ir ļaunums"
"Tās rada atkarību no medikamentiem"
"Vienīgais, kas mūsu ķermenim ir vajadzīgs"
"Ir dabas līdzekļi"
"Farmācija ir amorāla un alkatīga"
"Kāpēc lietot medikamentus"
"Ja augi var palīdzēt"
"Kāpēc lietot ķīmiju"
"Ja homeopātiskie preperāti"
"Var dziedināt"
"Ir laiks atgriezties dzīvē"
"Pie dabiskām alternatīvām."
lai cik es ļoti cenšos
parādās maza plaisa
diplomātijas aizsprostā
"Būtībā", es sāku
"Alternatīvā medicīna", es turpinu
"Vai nu NAV pierādīts, ka strādā"
"Vai ir pierādīts, ka NEstrādā"
"Vai zini, kā sauc "alternatīvo medicīnu" "
"Kas strādā?"
"Medicīna."
"Tad sanāk, ka netici"
"NEVIENAM dabas līdzeklim?"
"Gluži pretēji, Vētra"
"Pirms nācu uz tēju"
"Izdzēru zāles"
"Kas gatavotas no vītola mizas"
"Pretsāpju līdzeklis gandrīz bez blaknēm"
"Tam ir savāds nosaukums"
"Mīļā, kā to sauca?"
"Maspirīns?"
"Baspirīns?"
"Ak, jā. Aspirīns!"
"Kuru par maksu"
"Iegādājos aptiekā"
debates uz brīdi apsīkst
saimniece novāc šķīvjus
atgriežas ar desertu
Vētra sparīgi turpina
"Šekspīrs pirmais to pateica"
"Debesīs un uz zemes ir vairāk lietu"
"Kā tavā prātā..."
"Zinātne ir veids, kā redzēt realitāti"
"Tā neizskaidro mīlestību un garīgumu"
"Kā zinātne skaidro pārdabiskas spējas?"
"Auras, pēcnāves dzīves, lūgšanu spēku?"
jūtu sevī
ka tas sākas
esmu kā trusis, noķerts
priekšējo lukturu gaismā
varbūt nepareizi citētais Hamlets
varbūt piektā vīna glāze
diplomātijas aizsprosts, vaidēdams sagrūst
aizkaitinājums, ko aizsprosts turēja
gāžas laukā
"Redzi, Vētra, negribu garlaikot"
"Bet nav tādas parādības kā auras!"
"Lasīt auras, līdzīgi kā lasīt prātus"
"Vai tējas lapas, zvaigznes, meridiānas"
"Šiem cilvēkiem nav tādu spēju"
"Viņi melo vai ir garīgi slimi"
"Tāpat kā tie, kuri dzird Dieva prasības"
"Vai dziednieki ar maģiskām rokām"
"Starp citu"
"Kāpēc mēs domājam, ka ir jēdzīgi"
"Izlikties, ka runā ar mirušo?"
"Vai viņi nav sagājuši sviestā?"
"Melot raudošai sievietei ar mirušu bērnu"
"Un stāstīt, ka dzirdi otru pusi?"
"Es uzskatu, kas tas ir slimi"
"Nav tādas lietas, kā pārdabiskas spējas"
"Ko mēs gribam pateikt?"
"Ka Hortons dzirdēja "Ko?"
"Ticam, ka rūķi nes dāvanas?"
"Ka Maiklam Džeksonam nebija operācijas?"
"Mūs izbrīna cirka triki?"
"Ka ticam, ka mirušie"
"Gribētu runāt"
"Ar kādu aktieri?"
bet ķircinātā Vētra
turpina bārstīt klišejas
kā no automāta
"Tu esi tik pārliecināts"
"Ar noslēgtu prātu"
"Tu uzzināsi"
"Ka ticība zinātnei un testiem"
"Ir akla"
"Kā jeb kura pārliecība"
"Ah, kāda ideja, ļauj padomāt"
"Ak, nē! Mana kļūda! Pilnīgs sviests!"
"Zinātne maina uzskatus, redz faktus"
"Ticība noliedz faktus, lai saglabātu Pārliecību"
"Ja parādīsi"
"Ka homeopātija strādā"
"Es mainīšu domas"
"Sajūsmā trīšos"
"Būšu satriekts"
"Bet skriešu un kliegšu"
"Brīnums! Izmetiet fiziku!"
"Ūdenim ir atmiņa!"
"Tas bezgalīgi atceras sīpola sulas pili"
"Bet aizmirst visus tajā bijušos sūdos!"
"Pārādi, ka un kā tas strādā"
"Kad atgūšos no šoka"
"Iegrebšu vārds "Savādi Gan" krāniņa galā"
visi blenž
esmu iereibis un ticis tik tālu
saprotu, ka nav vairs ko zaudēt
"Dzīve ir nezināmā pilna"
"Bet ir atbildes"
"Tās neatradīs cilvēki"
"Sēžot aplī"
"Izskatoties nopietni"
"Sakot - dzīve ir noslēpumaina"
"Sēdēsim un cerēsim"
"Piezvanīsim Pāvestam"
"Paskatīsimies Opru"
"Kā viņa intervē Čopru"
"Tad jau labāk skatīties Skubijs Dū"
"Varens šovs"
"Jo katrā baznīcā ar spoku"
"Vai skolā ar rēgu"
"Viņi skatījās, kas ir zem maskas"
"Kāds mērglis vai lubraks"
"Jo visā vēsturē"
"Katrs noslēpums"
"Reiz atklāts"
"Izrādījās Nav Brīnums"
"Vai doma, ka ir zināšanas"
"Biedē tevi?"
"Vai doma, ka vienā pēcpusdienā"
"Atbildi varēs atrast Wiki-triki-pēdījā"
"Biedē tevi?"
"Vai doma, ka nav pārdabiskā"
"Tik ļoti satrauc tevi"
"Ka labāk paliec miglā"
"Jo nespēj izmantot Google?"
"Vai ar to nepietiek?"
"Ar šo pasauli?"
"Tik skaistu un sarežģītu?"
"Neizmērojamu, dabisku pasauli?"
"Kāpēc tā nespēj noturēt uzmanību?"
"Ka piebāžām to pilnu ar izdomājumiem?"
"Ar lētiem Mītiem un Monstriem?"
"Ja tev patīk Šekspīrs"
"Ieklausies:"
"Zeltīt zeltu un krāsot liliju"
"Iesmaržināt vijolīti... ir reāli stulbi"
"vai kaut kā tā"
Un kā ar Luisu?
"Koki ir zaļi"
"Sarkanas rozes"
"Un ja vēlies"
"Dievināt Krišnu un Višnu"
"Izrādot savu pārākumu"
"Lai kā arī tu to sauktu"
"Lai būtu, dari tā!"
"Lūk, par ko es domāju:"
"Esmu sīks, nenozīmīgs, muļķa ogleklītis"
"Man ir viena dzīve, un tā ir īsa"
"Un nenozīmīga..."
"Bet pateicoties zinātnes sasniegumiem"
"Dzīvoju divreiz ilgāk kā mani senči"
"Divtik garāka dzīve"
"Divtik ilgāk mīlēt savu sievu"
"Divtik ilgāk baudīt draugus un vīnu"
"Baudīt ēdienu un pakašķēties"
"Ar izskatīgām hipijmeitenēm"
"Ar laumiņām uz mugurkaula"
"Un tauriņiem un krūtīm"
"Ja kādu aizskāru"
"Brīdi padomājiet un viss būs labi"
"Varam atgriezties laikā pirms 10 minūtēm"
"Ja pārdomājat."
.
Moderne kunst og ambisjonar
Inst i Nord-London, øvste toppetasje
Alt er kvitt, verdig ei Bonytt-reportasje
Rispapir-romdelarar
Verten er ein lege,
Real kar, driv ein praksis privat
Kjærasten hans er skodespelar
Ei veninne frå min heimstad
Og det er alltid koseleg hjå dei,
så me har komt til middag.
Den femte gjesten er ukjend,
Vertskapet har hivd oss saman som ei teneste
Jenta er nettopp ankome frå Australia
har flytta til Nord-London
Og ho er nokon si syster,
eller ei anna svak forbindelse
Etter kvart som me vert introdusert
er eg slått av hennar skjønnheit
Ho er ugjendriveleg vakker
Mørke augo, mørkt hår
Men medan me sit der
Merkar eg at eg vert skeptisk
Fordi eg kan sjå hovudet til ein alv
tatovert på det populære området
Du veit, like over høgre rumpeball
Og når ho seier: «Eg er Skytten»
Har eg allereie danna ein samlesekk
Og strien vert straks strammare
Når ho seier ho heiter Storm
Praten går i utgangspunktet lett om laust og fast
Men det er ikkje lenge før Storm er i gang
«Du kan ikkje vite noko,
kunnskap er berre meiningar,»
meiner ho over glaset med Baco Noir
Tvers over bordet
Som eit svar
Til min alldeles empiriske kommentar.
«Det var ikkje den beste starten»
Me har ikkje ein gong byrja med maten
Og på andre sida av bordet, mi kone
Hevar augebryna
i ei lydlaus bøn, «ver snill?»
Ei ekteskapelet åtvaring
Ikkje verdt å gjere ho ill
Så eg motstår trangen til å spørje Storm
om kunnskap er så laust vevd
at ho ein morgon
kan forlate leilegheita
gjennom inngangsdøra
eller ut andreetasje svevd.
Maten er deileg og Storm
Sjølv om ho unngår alt kjøt
sit stille og et
Medan den gode lege, litt brisen
Held hoff på anakronistiske aspekt ved medisinhistoria
Då bryt Storm plutseleg ut
«Den menneskelege kroppen er eit mysterium,
vitskapen hinkar, snublar og fell
når dei prøver å forklare djupna i den menneskelege sjel»
Vertinna kastar eit blikk i mi retning
Ho, som mi kone veit at eg
er på veg inn i ei krass beretning
Men mine lepper er forsegla
Eg vil nyte mitt måltid
Og sjølv om Storm stryk meg mot håra
er det ikkje i mi interesse å vogge på båten
Trass i at det er litt av ein kamp.
Fordi — som hennar meteorologiske namnebror —
har ikkje Storm bekymringar for båten vår
«Farmasøyter er fienden.
Dei fremjer narko-avhengigheit
på bekostning av naturlege remedier
som er alt kroppen vår treng.
Dei er umoralske og drivne av pengar.
Kvifor ta dop
når urter løyser det?
Kvifor bruke kjemikalier
når homeopatiske oppløsningar
oppløyser problemet?
Det er på tide at me går attende til liv
Med naturlege medisinske alternativ."
Og uansett kor hardt eg held på mi hemning
Ein aldri så liten sprekk oppstår
i mi diplomatiske demning
«Per definisjon,» startar eg
«har alternativ medisin,» fortset eg
«enten ikkje blitt bevist å fungere,
eller vist seg å ikkje fungere.
Veit du kva dei kallar alternativ medisin
som fungerar?
Medisin.»
«Så du trur ikkje
på NOKRE naturlege medisinar?»
«Faktisk tvert i mot, Storm!
Før me kom til te
Tok eg eit naturleg middel
frå barken frå piletreet.
Eit smertestillande middel, omtrent utan biverknad
Det har eit merkeleg namn
Kjære, kva var det igjen?
Maspirin?
Baspirin?
Åja! Aspirin!
Som eg betalte ca. ein femtilapp for
På mitt lokale apotek.
Debatten avtar kort deretter
Medan vertane samlar asjetter
Men når dei kjem attende med desserten
Tiltek Storm ferden
«Shakespeare sa det først:
Det er fleire ting mellom himmel og jord
enn det som eksisterar i dine filosofiar…
Vitskap er berre slik me er opplært til å sjå røynda
Det forklarar ikkje kjærleik eller ånda.
Korleis forklarar vitskap dei synske?
Auraer? Det hinsidige? Bønas kraft?
Eg finn meg sjølv
Stirande
Som ein kanin plutseleg stansa
I flomlyset frå ei mengd infatil slam
Om det er fordi ho feilsiterer Hamlet
Eller åtte glas raudvin som i bakhovudet skramlet
Men mi diplomatiske demning stønner
Og rævholet i meg drønner
Det kan ikkje bli holdt tilbake lenger:
«Altså, Storm, eg meiner ikkje å stura
Men det finst ikkje noko slikt som ein aura!
Å lese auraer er som å lese tankar.
Eller stjerneteikn, teblader eller ki-kanalar.
Desse menneska yter ikkje eit yrke.
Anten så lyg dei, eller så er det mentalt sjuke.
Det same gjeld dei som hevdar å høyre Gud
Forresten,
Kvifor er det OK
Å late som at ein kan snakke med dei døde?
Er ikkje det jævlig sjukt i hovudet?
Å ljuge for ei gråtande kvinne som har mista ein liten
Og fortelje at du kan kontakte han frå hinsiden?
Det er berre grunnleggjande lynsk.
Må me verkeleg framleis avkrefte at det finst folk som er synsk?
Har me endå ikkje komt over den bøygen,
trur me framleis på trollet og draugen?
Trur du framleis at nissen gir oss gåver?
At Micheal Jackson ikkje hadde ein magisk makeover?
Er me så lamslått av simpel trylling
At me trur dei døde sin ønskereprise
er å preike skit med ein jævla skrulling
som vår eiga vesle Märtha-Louise?
Til trass for mitt hån
Fyrer Storm av klisjéar med imponerande presisjon
Som ein snikskytar som brukar skitpreik som ammunisjon.
«Du er si sikker i din sak
Men du er berre sneversynt.
Snart vil du sjå
at di tru på vitskap og testar
er like blind
som hjå alle andre fundamentalistar»
«Hm, godt poeng, lat meg tenkje litt.
Ah, vent, min feil, rein og skjer bullshit!
Vitskap justerar trua basert på kva som er observert.
Tru er fornektinga av observasjon, slik at trua er konservert.
Om du kan vise meg
At homøpati fungerar,
Då skal eg endre mi føring
Snu på ein jævla femøring.
Eg vert flau som faen,
men skal springe gjennom gatene og rope
Det er eit mirakel! Moderne fysikk er søppel!t
Vatn har hukommelse!
Og medan det alltid kan hugse ein løkjus-dæsj
Gløymer det augneblinkeleg tonnevis med bæsj!
Vis meg at det verker, og kvifor det verker
Så skal eg — når eg er attende frå den sjokkprega fasen —
Risse VISST FAEN midt i rassen!»
Alle stirrar på meg no,
Men eg er ganske berusa, og har gravd meg så langt ned,
Og har eg sagt A, skal eg faen meg seie B:
«Ja, livet er fullt av mysterier
Men det er svar der ute
Og dei vert ikkje funne av folk
Av grublarar
som alvorleg
«Er ikkje livet mystisk?»
Grubling er berre forbokstaven
Lat oss ringe den jævla paven
Lat oss sjå Oprah
Intervjue Deepak Chopra!
Om du skal sjå på TV, sjå Scooby Doo!
Det programmet var så kult
for kvar gong det var ei kyrkje med eit skrømt
Eller eit monster som var rømt
Så såg dei under maska og kva fann dei der?
Ein sirkusdirektør, eller ein vaktmeister!
Gjennom historia
har alle mysteria
som NOKON SINNE er løyst, vist seg å
Ikkje vere magi.
Er ideen om at det kan vere sant
Så skremmande?
Er ideen om at ein ettermiddag
På Wiki-faens-pedia kan vere opplysande
Så skremmande?
Er mangelen på det overnaturlege
Så sjokkerande for ei hippie-burugle
At du heller stotrar rundt i tåka
Skapt av di manglande evne til å Google?
Er ikkje dette nok?
Berre denne verda?
Berre denne vakre, komplekse
Fantastisk ufattelege verda?
Den klarar ikkje å halde
Oss frå å syte
å skape kjipe, menneskelaga monstre og myter.
Om du er så glad i Shakespeare,
O' lån meg ditt øyre:
«Å forgylle raffinert gull, å male ei lilje.
Å spraye parfyme på fiolen… skapar vrangvilje»
Eller noko slikt.
Eller kva med Satchmo?!
I see trees of Green,
Red roses too,
Og greit, om du parafrasert
Vil ha Krishna og Vishnu glorifisert
På ein post-kolonial, nedlatande,
patentsatt og prissatt slags måte.
Det er greit.
Men her er det som gir meg ein kraftig ereksjon:
Eg er ein liten, uvesentleg, uvitande klump karbon.
Eg har eitt liv, og det er kort
Og uviktig…
Men på grunn av at medisinar har blitt mykje betre
Får eg leve dobbelt så lenge som tipp-tipp-tipp-tipp-tipp-tipp-forfedre
Dobbelt så lang tid til å leve mitt liv
Dobbelt så lang tid til å elske mi viv
Dobbelt så mange år med vener og sprit, ja
Til å dele middag, og bli passe drita
Med alle dei heite hippiane
Som har alvar på ræva
og sumarfuglar på tattane
Om eg kanskje har deg fornærma
Tenk på dette, ingenting er forandra.
Det er like sannsynleg at me hoppar 10 minutt attende,
som at eg har klart å endre dine tankar til det betre.
Skriven og framført av Tim Minchin
Regissert av DC Turner
Produsert av Tracy King
Figurdesign og animasjon av DC Turner
Kamera og effektar: Ricky Earl, Fraser Davidson, DC Turner, Andrew Flatt
Assisterande figuranimasjon: Ricky Earl, Kei Phillips, Ash Collins, Valentina Grasso, Betty Le Bon, Fraser Davidson
Assisterande figurdesign: Kei Phillips, Ricky Earl, Diego Garcia, Betty Le Bon, Fraiser Davidson, Rachael King, Stuart Mason, Manu Roig
Lyd: Milton Mermikedes, Bridget Merkimedes, Holley Gray, Matthias Simmons, Pete Clements
Storyboards: Tracy King, Fraser Davidson, Ricky Earl, Joe Pavlo
Med takk til: Sid Rodrigues, Rebecca Watson, Jane Goldman and family, Chris Blohm, Loretta King, Susan Turner
Med takk til: Lyndsey Brown, Shella Livingston, Helen Jack, Chris Cox, Tom Milsom, Robin Ince
© Storm Movie 2011 Alle rettigheiter reservert. stormmovie.net, timminchin.com, kershoot.com
Numa cobertura no centro do Norte de Londres,
Paredes brancas, tapete branco, gato branco,
biombos de papel de arroz,
arte moderna e ambição...
O anfitrião é um físico
um cara brilhante, com seus métodos próprios
Sua namorada é atriz
Um casal de amigos antigos,
e com eles a diversão é garantida.
Então viemos para o jantar.
A 5a convidada é desconhecida
Eles nos puseram juntos como um favor, pois
a garota acabou de chegar da Australia
e se mudar para o Norte de Londres
Ela é irmã de alguém
Ou tem alguma conexão do tipo.
Enquanto nos apresentamos
Fico chocado com sua beleza
Indiscutivelmente linda
Olhos e cabelos pretos
Mas quando ela se senta
Admito que fico meio alerta
pois percebo uma asa de de fada
tatuada naquela área popular
bem acima das nádegas
E quando ela diz "sou de Sargitário"
confesso que um buraco de pombos se abre
e fica cheio de pombos
Quando ela diz que seu nome é Storm.
A conversa começa amena e alegre
Mas não demora até que Storm comece:
"Não se pode saber nada ao certo,
conhecimento é mera opinião",
-- ela opina, tomando seu Cabernet Sauvignon
diante de algum
comentário empírico feito por mim
"Não foi um bom começo", penso,
e ainda estamos só nos aperitivos.
Do outro lado da sala, minha mulher
arregala os olhos
como quem implora: pega leve!
Um aviso matrimonial
que não vale a pena ignorar
Então resisto ao impulso de perguntar a Storm
se o conhecimento é algo tão vago
quando de manhã
ela decide se vai sair de casa
pela porta da frente ou então
pela janela do seu segundo andar.
A comida está deliciosa, e Storm,
evitando todas as carnes
alegremente senta e come
Como um bom médico, levemente irritado
Quando Storm insiste
"Mas o corpo humano é um mistério!"
A Ciência cai na escuridão
quando tenta explicar a natureza da alma."
Minha anfitriã me lança um olhar
Ela, como minha mulher, sabe que há uma chance
Mas não devo. Meus lábios estão selados.
Só quero saborear a comida.
"As indústrias farmaceuticas são um perigo,
elas promovem dependência química
pra que drogas
quando ervas podem resolver?
Pra que químicos
quando soluções homeopáticas
podem resolver?
"Por definição", começo
"Medicina altermativa", continuo
é algo que ninguém provou que funciona
Ou que alguém provou que não funciona.
Sabe como chamam "medicina alternativa"
que é comprovadamente eficiente?
Medicina.
"Então você não acredita
em NENHUM remédio natural?"
Pelo contrário, Tempestade,
Na verdade, antes de vir pra cá
tomei um remédio
Tem um nome estranho,
Querida, como é mesmo?
Maspirina?
Baspirina?
Ah, é, Aspirina!
Comprei por um
Pois ao longo de toda a História
cada mistério
resolvido, acabou sendo
não mágico.
Não é suficiente?
Só este mundo?
Só este mundo lindo, complexo e
maravilhosamente imenso?
Se você curte tanto Shakespeare
Ou algo do tipo.
Mas é isso que me dá tesão:
Mas graças aos avanços científicos
Eu posso viver duas vezes mais....
Duas vezes mais pra viver minha vida
Duas vezes mais pra amar minha mulher
O dobro de anos de amigos e vinhos
Kuzey Londra'nın içinde bir yerlerdeki çatı katı,
Duvarlar, halılar hatta kedi bile kar beyazı.
Ev kağıttan paravanlarla bezeli,
iddialı mı iddialı,
Ev sahibi bir doktor, oldukça da akıllı.
Kendi muayenehanesinde çalışıyor,
Kız arkadaşı da tiyatroda sahneye çıkıyor.
Onunla taa Avustralya'da tanışıyoruz,
Ne zaman bir araya gelsek çok eğleniyoruz.
O akşam da yemeğe davetliydik...
Gelen beşinci misafiri tanımıyoruz,
Ev sahipleri onu nezaketen çağırmışlar,
Çünkü, kızcağız Avustralya'dan daha yeni gelmiş,
Kuzey Londra'ya yeni yerleşmiş,
Bir tanıdığın tanıdığının kızkardeşiymiş,
Ya da işe öyle birşeymiş.
Tanışma faslı geldiğinde,
Gözlerimi alamıyorum kızın güzelliğinden.
Bembeyaz bir teni var,
Kapkara gözleri ve saçları.
Ama itiraf etmeliyim ki,
beni en tırstıranı
Kalçasının üstündeki dövmenin
azıcık görünen kısmı:
Bir melek kanadı.
"Ben Yay burcuyum..." dediği anda
onu kafamda kategorize etmeye başladım,
ve itiraf edeyim ki adım "Storm" (Fırtına) der demez
ona yakıştırdığım kategoriye cuk diye oturdu.
En başta muhabbet yüzeyel ve keyifliydi,
Ama çok geçmeden Storm döktürüverdi:
"Hiçbirşeyi tam olarak bilemeyiz,
bilgi aslında bir nevi fikirdir."
Elindeki kırmızı şarabının ardından fikrini belirtti
Benden de hemen karşılık olarak
pek hippivari olmayan
bir başka yorum geldi.
"Muhabbete pek de iyi başlamadık" diye düşündüm,
Hem de daha ilk kadehlerdeyiz.
Derken odanın öbür ucundaki karımın,
Bana kaş göz edişini gördüm.
Sessizce "Kibar ol" diyordu.
Siz de bilirsiniz karınızdan gelen uyarı,
pek de ihmal etmeye gelmez.
Ben de kendimi tuttum,
İçime attım soruları.
Madem bildiği hiçbir şeyi
Kesin biliyorum diyemiyor Storm,
Sormadım evden çıkarken sabahları,
Pencereden mi çıkar, yoksa kapıdan mı?
Yemekler çok lezizdi, ama Storm,
Etleri eliyle bir kenara itti,
O mutlu mutlu tabağını didiklerken, ev sahibi
Tıp tarihinden epey kızdığı
saçmasapan bir olayı anlatmaya girişti.
Storm birden atıldı:
"Ama insan vücudu çok gizemli!
Bilim, ne kadar uğraşsa da açıklayamıyor ki
insan ruhunun niteliğini."
Ev sahibemiz bana bir bakış attı.
Eşim gibi o da iyi tanıyor beni,
Böyle giderse biliyor ki tutamam ben dilimi.
Ama yapmayacağım. Dudaklarımı sımsıkı kenetledim,
Yemeğimi yemeye giriştim.
Storm beni kışkırtadursun,
İstemiyordum sofranın huzuru bozulsun.
Ama sabrımın da sınırındaydım ufaktan,
Storm adı gibi, bir fırtınaya dönüştü sofrada,
Döktürmeye başladı ne varsa aklında.
"İlaç firmaları hepimize düşman,
doğal maddeler dururken
bizi ilaçlara bağımlı hale getiriyorlar.
Aslında tek ihtiyacımız doğal ilaçlar.
İlaç firmalarının gözünü para bürümüş, ahlaksızlar.
Bitkiler iyileştirecekse beni,
Neden ilaç içeyim ki?
Homeopatik çözelti iyi geliyorsa bana,
Neden muhtaç olayım
kimyasal ilaçlara?
Artık hepimiz için,
Geri dönüş vakti geldi doğaya."
İşte o anda,
Ne kadar tutmaya çalışıssam da kendimi,
Bir çatlak oluştu kibarlık zırhımda.
"Tanım itibariyle..." diya başladım,
"Alternatif tıp..." diye devam ettim,
"Ya işe yaramadığı kanıtlanmış,
Ya da işe yaradığı kanıtlanamamış tedavileri içerir.
Biliyor musun işe yaradığı kanıtlanan
'alternatif tıp' nedir?
Ona 'TIP' denir."
"Yani sen, doğal maddelerin
şifa verdiğine inanmıyor musun?"
"Tam tersi, Storm,
Buraya gelmeden önce, çay vaktinde
bir doğal ilaç aldım,
Söğüt ağacının kabuğundan çıkarılan,
Neredeyse hiçbir yan etkisi olmayan.
Adı aklımda kalmadı,
Ben anımsayamadım, sevgilim neydi adı?
Maspirin?
Baspirin?
Ah, tamam hatırladım, Aspirin!
Tam buraya gelirken,
Ucuza aldım bizim mahalledeki eczaneden."
Evsahibimiz tabakları toplarken,
tartışma biraz kesilir gibi oldu.
Ama tatlı servisi yapılırken,
Storm döndü dolandı, konuya daldı:
"Shakespeare demiş ki:
'Yeryüzünde ve göklerde bulunan şeyler
senin felsefeyle bulabileceğinden çok daha fazla...'
Bilim sadece gerçekliğe nasıl bakılabileceğini bize öğreten yöntemdir.
ne aşkı ne de ruhani değerleri açıklayabilir.
Bilim medyumları nasıl açıklayabiliyor?
Auralar, ölümden sonraki yaşam, duanın gücüne ne diyor?"
Birden fark ettim ki,
Ondan yayılan saçmalıklar beni,
sanki ışık görmüş tavşan gibi
öylece köşeye sıkıştırdı.
Belki nedeni yanlış aktardığı Hamlet'ten olan alıntı,
ya da fondiplediğim sekizinci kadehteki şaraptı.
Ama kibarlık zırhım iyice çatırdamaya başladı,
Ve zaptetmeye çalıştığı hayvan serbest kalıp
Dışarı çıktı:
"Bak Storm, canını çok sıkmak istemiyorum ama,
Aura diye bir şey yok ya!
Aura görmek, düşünce okumak gibi bişey,
Ya da kahve falı bakmakla, yıldız falıyla aynı şey.
Bunu yapan insanların yok özel bir yeteneği,
Hepsi ya yalancı, ya da bildiğin deli.
Bazıları etrafta dolanıyor, göya Tanrı'yla konuşabiliyorlarmış,
Ya da göya sihirli elleri varmış, şifa dağıtıyorlarmış.
Bu arada aklımdayken,
Ölülerle konuştuğunu iddia eden insanları
Nasıl oluyor da ciddiye alıyoruz?
Keçileri tamamen kaçırdıklarını neden düşünmüyoruz?
Çocuğu yeni ölmüş gözü yaşlı bir anneye yalan söylemek,
Ve öbür dünya ile konuştuğunu iddia etmek?
Bu düpedüz manyaklık ve dolandırıcılık.
Medyum diye birşey olmadığını tekrar mı anımsatmalı?
2 yaşında değiliz ki biz!
Horton Kimi Duyuyor filminin masal olduğunu bilmeliyiz.
İnanıyor muyuz hala Noel Baba'nın hediye getirdiğine,
Ya da Michael Jackson 'ben estetik olmadım' dediğinde?
Hala inanıyor muyuz bu soytarılıklara,
Ölülerin geri gelip
John Edwards gibi
Hıyarlarla konuştuğuna?"
Benim bu söylediklerim Storm'un hızını dindirmedi,
Birbiri ardına beylik iddiaları sıralamaya devam etti.
Mermi olarak saçmalıkları kullanan keskin nişancı gibiydi:
"Kendinden çok emin konuşuyorsun,
Öyle değil mi?
Ama bence sen değilsin hiç açık fikirli.
Bilime ve testlere olan şu kör inancın,
Bir köktendincinin kör inanışının,
İkizi gibi sanki."
"Bu gerçekten çok iyi bir saptama galiba, dur bir düşüneyim,
Yok ya, alakası yok, alenen saçmalık, hala aynı fikirdeyim.
Bilim, gözlemler çerçevesinde görüşlerini değiştirir,
Oysa inanç, gözlemleri red eder, kendini ancak öyle muhafaza ettirir.
Eğer bana ispatlarsan
işe yaradığını Homeopati'nin
Ben de fikrimi değiştirebilirim.
Her ne kadar deli gibi utansam da,
Etrafımda yüzseksen derece dönerim,
Hatta sokaklarda koşarak bağırırım, derim:
"Bu bir mucize! Fizik bilimini atmalı çöpe!
Suyun hafızası varmış!
Her ne kadar içine damlatılan bir damlacık soğan suyunu hiç unutmasa da
İçinde daha önce yüzen bokları unutuyormuş!
Bana bunun işe yaradığını, gerçekten çalıştığını ispat et,
hayret etmem geçince, sana söz veriyorum,
ilk iş gidip s....kime "vay be" diye dövme yaptırıyorum.
Herkes durmuş bana bakıyordu,
Ama artık iyice çileden çıkmıştım, konu buraya vardığına göre,
Dedim ki, nasılsa artık ok yaydan çıktı:
"Evet, hayat gizemlerle dolu, doğru,
Ama bu gizemlerin bir yerlerde cevapları var.
Bu cevapları bulacak ınsanlar
oturduğu yerde durup düşünen
Her gördüğüne şaşırıp
"Yaşam ne kadar gizemli değil mi?" diyenler olmayacak.
Hadi burada oturup öylece şaşıralım,
Hatta Papa'yı arayalım.
Gidip seyredelim Oprah'ı
O konuk ederken Deepak Chopra'yı.
Eğer televizyon izleyeceksen önerim, Scooby Doo'yu izle.
O çizgi film ne kadar da güzeldi,
Ne zaman hortlaklı bir kilise olsa,
Ya da bir hayaletli bir okul
Ne çıkardı dersin altından düşünce hayaletin maskesi?
Ya lunapark bekçisi, ya da okul temizlikçisi.
Çünkü tarihler boyunca
Çözülmüş olan her tür gizemin aslında
Büyülü birşey olmadığı
Çıktı ortaya.
Gerçekte "bilgi" diyebildiğimiz bir şeylerin olması
Seni ürkütüyor mu?
Ya da bir akşamüstünü bilgisayar başında,
Wikipedia ile aydınlanarak geçirmek
Seni korkutuyor mu?
Doğaüstü birşeylerin aslında var olmama ihtimali
Senin hippi felsefeni darmadağan ettiğinden,
Google bile kullanmakta aciz bir şekilde
Karanlıkta öylece oturuyor musun?
Bu yetmez mi?
Sadece bu dünya?
Bu güzel, karmaşık,
İnanılmaz derecede uçcuz bucaksız, doğal dünya
Bizim merakımızı nasıl cezbetmiyor da,
onu basit, insan uydurması hurafelerle ve yaratıklarla
Olduğundan daha değersiz hale getiriyoruz?
Meraklıysan eğer o kadar Shakespeare'e
Kulak ver bana söylediklerimi dinle:
"Saf altını dövmek, zambakları yeniden boyamak,
Ya da menekşelere parfüm dökmek... sadece salaklık..."
ya da buna benzer bir şey işte....
Ya da Louis Armstrong'a ne dersin?
'Yemyeşil ağaçlar görüyorum,
Ve kıpkırmızı güller...'
Ve sen eğer Krishna veya Vishnu'yu
Modern, güncel bir şekilde paketleyip
Etiketleyip yüceltmek istiyorsan,
O da tamam.
Ona da razıyım.
Ama beni heyecanladıran şey şu:
Ben minicik, önemsiz, mütevazi bir karbon yığınıyım.
Tek bir hayatım var, o da kısacık.
Ve oldukça da önemsiz...
Ama bilimsel gelişmeler sağolsun
Büyük büyük büyük amcalarım ve teyzelerimden iki kat daha uzun yaşayabileceğim.
İki kat daha uzun süre yaşamın keyfini çıkarabileceğim,
Eşimi iki kat daha uzun bir süre sevebileceğim.
Arkadaşlarımla iki kat daha uzun süre
Şarap içip köri yerken,
Memesinde kelebekleri, kalçasında perileri
Olan güzel hippileri
Gıcık etmeye devam edebileceğim.
Eğer istemeden de olsa seni kırdıysam,
Şöyle düşünün, barışalım.
Zamanda 10 dakika geri gitmiş olalım,
Bu konuda fikrin değişti mi bir bakalım.
Yazan ve söyleyen: Tim Minchin
Yöneten: DC Turner
Prodüktör: Tracy King
Karakter tasarım ve animasyon: DC Turner
Kamera ve Efektler: Ricky Earl, Fraser Davidson, DC Turner, Andrew Flatt
Yardımcı Karakter Animasyon: Ricky Earl, Kei Phillips, Ash Collins, Valentina Grasso, Betty Le Bon, Fraser Davidson
Yardımcı Karakter Artwork: Kei Phillips, Ricky Earl, Diego Garcia, Betty Le Bon, Fraiser Davidson, Rachael King, Stuart Mason, Manu Roig
Ses: Milton Mermikedes, Bridget Merkimedes, Holley Gray, Matthias Simmons, Pete Clements
Storyboard: Tracy King, Fraser Davidson, Ricky Earl, Joe Pavlo
Sid Rodrigues, Rebecca Watson, Jane Goldman and family, Chris Blohm, Loretta King, Susan Turner'e özel teşekkürlerimizle...
Lyndsey Brown, Shella Livingston, Helen Jack, Chris Cox, Tom Milsom, Robin Ince 'ye teşekkürlerimizle.
© Storm Movie 2011 Tüm hakları saklıdır. stormmovie.net, timminchin.com, kershoot.com