Nuanțele apusului așternute pe pânză, culori ce radiază ca văpaia focului.
La prima privire, acest tablou poate părea o imagine imposibilă, abstractă.
Dar privind mai îndeaproape, se disting tulpinile fragede,
petalele bogate și textura catifelată a crinului Canna.
Această metamorfoză a obiectelor naturale în geometrie abstractă
e firească în creația Georgiei O'Keeffe –
un pictor și sculptor revoluționar american.
Însă magia dincolo de transformare rămâne iluzorie asemeni pictorului.
Născută în Wisconsin în 1887, O'Keeffe și-a petrecut copilăria
culegând flori sălbatice și aranjând fructe pentru a le picta.
La 17 ani, s-a mutat în Chicago pentru a studia la Institutul de Artă.
Profesorii săi au instruit-o să reproducă realitatea cât mai fidel,
conform convențiilor maeștrilor europeni.
Deși îi plăcea singurătatea și precizia în creație,
O'Keeffe rezona foarte puțin cu aceasta.
După ce s-a mutat la New York, s-a simțit tot mai atrasă de liniile clare,
compozițiile uimitoare și culorile vii ale artei japoneze.
O'Keeffe curând va găsi un profesor
ale cărui lecții o vor inspira să pună în practică acele interese.
Spre deosebire de foștii săi profesori,
Arthur Wesley Dow și-a îndemnat elevii să se concentreze mai mult
pe reprezentările abstracte ale luminii, formei și culorii.
Aceste lecții s-au manifestat în primele desene abstracte ale lui O'Keeffe.
Pictate cu cărbune, ele prezentau o serie de linii unduitoare,
umbre pronunțate și nori în rotocoale.
Aceste desene nu pot fi ușor clasificate –
sugerând, dar niciodată potrivindu-se cu orice referință specifică naturală.
Pictorii europeni anteriori din tradiția cubistă
au utilizat geometria rigidă în temele abstracte externe.
Însă aici, O'Keeffe a utilizat formele și ritmurile naturii
pentru a surprinde emoțiile interne.
Astfel de experimente vor deveni piatra de temelie
a unei mișcări artistice, numită modernism american.
Deși pictura modernistă nu e definită de niciun stil,
adepții acesteia au împărtășit dorința
de a pune la încercare tradițiile realiste ce dominau educația artistică.
Începând cu sfârșitul anilor 1910,
pictura modernistă deseori utiliza figuri geometrice și culori îndrăznețe
pentru a pătrunde în psihicul american.
O'Keeffe s-a avântat și ea în aceste experimente,
însă ezita să-și publice creația.
Când un prieten a trimis schițele sale în cărbune
dealerului de artă Alfred Stieglitz, acesta a rămas fermecat.
În 1916, el a organizat o mare expoziție la New York.
Aceasta a marcat începutul carierei lui O'Keeffe ca pictor renumit
și relației ce va duce la căsnicie în 1924.
Căsătoria nu a redus dorința de singurătate a lui O'Keeffe.
A călătorit mult pentru a preda
și deseori se retrăgea pentru a picta uneori chiar pentru luni întregi.
Fie că explora canioanele abrupte din Texas,
pădurile liniștite ale Carolinei de Sud
sau deșertul scăldat în soare din New Mexico,
procesul său creativ era bazat pe ritual și observație minuțioasă.
Era foarte atentă la micile detalii
și petrecea ore întregi combinând culori pentru a crea culorile potrivite.
Atunci când găsea nuanța perfectă,
o introducea în colecția sa de fișe de culori create manual.
O'Keeffe experimenta și cu perspectiva de a sărbători obiectele
ce rămâneau neobservate.
În „Rams Head with Hollyhock”,
ea plasează un craniu erodat și o floare delicată
ce se înalță deasupra dealurilor.
Craniul masiv umbrește peisajul,
așternând o lumină sumbră asupra acestuia și a muntelui.
Publicul era captivat de perspectiva unică și comportamentul secretos.
Ea a fost lăudată pentru tablourile sale cu flori imense,
ce variau de la macii înflăcărați la calele fantomatice.
Stieglitz și alți critici ai timpului erau obsedați de psihologia lui Freud
și asociau aceste tablouri cu organele genitale feminine.
O'Keeffe a respins astfel de interpretări.
Ea nu putea suporta viziunea masculină ce domina lumea artei
și cerea ca propria sa creație să fie respectată
pentru evocarea emoțională a lumii naturale.
Într-un final, O'Keeffe s-a stabilit în New Mexico,
lângă una dintre taberele sale preferate pentru pictori.
La 70 de ani, vederea sa începea să scadă,
însă ea a continuat să analizeze misterele peisajelor în medii noi, tactile.
O'Keeffe a continuat să creeze până la moartea sa la 98 de ani
și este cunoscută drept „mama modernismului american”.
Timp de decenii creația sa își păstrează energia spontană,
iar O'Keeffe – misterul său personal.