Imaginați-vă că vrem să construim un nou port spațial
la una dintre cele patru noi baze marțiene
și organizăm un vot pentru a-i stabili locația.
Din cei 100 de locuitori de pe Marte, 42 locuiesc în baza vestică,
26 în cea nordică, 15 în cea sudică, iar 17 în cea estică.
Pentru scopul nostru, să presupunem că fiecare preferă ca portul spațial
să fie cât mai aproape de baza lor, și vor vota în consecință.
Care e cel mai corect mod de a organiza votul?
Cea mai simplă soluție ar fi ca fiecare să aleagă o opțiune
și să fie aleasă locația cu cele mai multe voturi.
E cunoscută ca metoda pluralității sau „învingătorul ia tot”.
În acest caz, baza vestică câștigă detașat
din moment ce are mai mulți locuitori decât celelalte.
Totuși, majoritatea coloniștilor vor considera că e cel mai prost rezultat,
ținând cont cât de departe e de ceilalți.
Deci, e metoda pluralității cea mai corectă metodă?
Dacă am încerca un sistem de vot ierarhizat
care ține cont de întreaga gamă de preferințe,
și nu doar de prima opțiune?
Iată cum ar funcționa.
Mai întâi, votanții sortează în ordinea preferată opțiunile de la 1 la 4,
iar noi comparăm primele lor alegeri.
Sudul primește cele mai puține voturi, deci e eliminat.
Cele 15 voturi ale sale sunt alocate celei de-a două opțiuni a votanților,
adică bazei estice, rezultând un total de 32 de voturi.
Apoi comparăm preferințele și eliminăm din nou ultimul clasat.
De data asta baza nordică e eliminată.
A doua lor opțiune e baza sudică,
dar din moment ce e deja eliminată, voturile lor merg către a treia alegere.
Astfel, estul câștigă cu 58 voturi față de 42 de voturi ale vestului.
Dar nici asta nu pare corect.
Nu doar că estul era la început pe locul 3,
dar majoritatea l-au clasat pe ultimele două locuri.
În loc să folosim ordonarea opțiunilor, am putea vota în mai multe runde,
iar primii doi clasați vor intra în turul doi de vot.
Normal, asta ar însemna că vestul și nordul câștigă prima rundă,
iar nordul câștigă turul doi.
Dar rezidenții din baza estică realizează
că deși nu au voturile necesare pentru a câștiga,
pot totuși să încline rezultatul în favoarea lor.
În prima rundă votează pentru baza sudică în locul bazei lor,
reușind cu succes să împiedice nordul să intre în turul doi.
Grație acestui vot tactic al rezidenților bazei estice,
sudul câștigă ușor turul doi, chiar dacă e cel mai puțin populat.
Poate fi un sistem considerat corect și bun dacă stimulează minciuna
în legătură cu preferințele tale?
Poate ar trebui să lăsăm votanții să-și exprime preferințele
pentru fiecare pereche de opțiuni.
Această metodă e cunoscută ca metoda Condorcet.
Să luăm în considerare o pereche: vest contra nord.
Toți cei 100 de coloniști votează conform preferințelor.
Deci sunt cele 42 voturi ale vestului contra celor 58 ale nordului, sudului
și estului care preferă nordul.
Acum să facem același lucru pentru celelalte cinci perechi.
Victoria va fi a bazei care câștigă de cele mai multe ori.
Aici, nordul câștigă de trei ori, iar sudul de două ori.
Acestea sunt într-adevăr cele mai centrale locații,
iar nordul are avantajul de a nu fi opțiunea cea mai puțin preferată.
Deci asta face metoda Condorcet sistemul ideal de vot?
Nu neapărat.
Imaginați-vă o alegere cu trei candidați.
Dacă votanții preferă A față de B, B față de C, dar C față de A,
această metodă dă greș în alegerea unui învingător.
De-a lungul deceniilor, cercetătorii și statisticienii au propus
zeci de metode complicate de efectuare și numărare a voturilor,
iar unele chiar au fost puse în practică.
Dar indiferent de alegere,
e posibil să producă un rezultat care să fie nedrept.
Se pare că conceptul nostru intuitiv de corectitudine
conține de fapt presupuneri care se pot contrazice.
Nu pare corect ca unii alegători să aibă mai multă influență decât alții.
Dar nici să ignori preferințele minorității,
sau să încurajezi oamenii să manipuleze sistemul.
De fapt, dovezile matematice au arătat că pentru fiecare alegere
cu mai mult de două opțiuni,
e imposibil să concepi un sistem de vot care să nu încalce
cel puțin câteva criterii teoretice dezirabile.
Deci, deși ne gândim la democrație ca la o simplă numărare a voturilor,
merită să ne gândim cine beneficiază de pe urma diferitelor moduri de numărare a lor.