Mišići i zglobovi se pomeraju i guraju.
Otkucaji srca se ubrzavaju. Krv ubrzano teče kroz arterije i vene.
Tokom perioda trudnoće, svaki organ u telu se menja.
Niz različitih hormona podstiče ove promene
koje počinju čim otpočne trudnoća.
Samo nekoliko dana nakon oplodnje, embrion se usađuje u postavu materice.
A zbog toga što njegova DNK ne odgovara potpuno majčinoj,
imuni sistem bi trebalo u teoriji da ga prepozna kao uljeza,
napadne i uništi, kao što bi bakteriju ili neke druge štetne mikrobe.
To je ono što treba postići, majčin imuni sistem
treba da zaštiti i nju i njen fetus, ali ne može da deluje kao po običaju.
To što se dešava nije jednostavno kao smanjenje imunološkog odgovora.
Umesto toga, to je kompleksna interakcija koju mi tek počinjemo da shvatamo,
i koja uključuje mnogo drugih tipova imunih ćelija,
a neke se čini da štite fetus od napada drugih imunih ćelija.
Telo takođe stvara antibakterijski čep napravljen od sluzi na grliću materice,
koji drži klice podalje i ostaje zapečaćen do porođaja.
Kako trudnoća odmiče,
materica se širi nagore i nadole kako fetus raste.
Da bi se napravilo mesta, hormoni koji se zovu progesteron i relaksin
signaliziraju mišićima da se opuste.
Mišići koji pokreću hranu i otpadne produkte
kroz digestivni trakt se takođe opuštaju,
zbog čega postaju tromi, i onda uzrokuju konstipaciju
tako što se prolazak kroz trakt usporava.
Opušteni mišići na vrhu stomaka
mogu dopustiti kiselini da prebegne u jednjak i grlo,
što uzrokuje gorušicu i refluks.
Ove promene mogu da pogoršaju jutranju mučninu,
a delom je izaziva HCG hormon, a može se desiti i u drugim delovima dana.
Kako materica raste, ona pritiska dijafragmu,
mišić koji širi i skuplja grudni koš svakim dahom.
Ovo ograničava domašaj dijafragme.
Kako bi to kompenzovao, hormon progesteron ponaša se kao respiratorni stimulant,
i tera trudne žene da dišu brže kako bi i ona i beba mogle dobiti
dovoljno kiseonika sa manjim kapacitetom pluća.
Ovo može da ostavi trudne žene bez daha.
U međuvremenu, bubrezi proizvode više eritropoietina,
hormona koji povećava proizvodnju crvenih krvnih zrnaca - eritrocita.
Bubrezi zadržavaju višak vode i soli umesto da ih filtriraju kroz urin
kako bi povećali količinu krvi.
Količina krvi trudne žene povećava se za 50 posto ili više.
Ali, takođe je i malo razblažena,
jer sadrži samo 25 posto više eritrocita.
Obično, telo stvara eritrocite koristeći gvožđe iz naše hrane.
Ali, tokom trudnoće, fetus stvara svoj dovod krvi
koristeći nutrijente iz majčine hrane,
ostavljajući manje gvožđa i drugih nutrijenata za majku.
Srce mora naporno da radi kako bi pumpalo svu tu krv
kroz telo i posteljicu.
Otkucaji srca trudne žene se povećavaju,
ali ne razumemo potpuno kako se krvni pritisak menja u zdravoj trudnoći,
što je važna oblast istraživanja,
jer neke najozbiljnije komplikacije su u vezi sa srcem i krvnim pritiskom.
Materica koja se širi može da pritisne vene,
uzrokujući nagomilavanje tečnosti u nogama i stopalima.
Ako pritisne veliku venu zvanu donja šuplja vena,
može da omete vraćanje krvi u srce,
uzrokujući vrtoglav pad krvnog pritiska nakon dugog stajanja.
Neke promene se vraćaju na staro čak i pre porođaja.
Neposredno pred porođaj, fetus se spušta dole,
oslobađajući pritisak sa dijafragme
i omogućava trudnoj ženi da diše dublje.
Tokom porođaja,
veći deo viška tečnosti u telu gubi se kada pukne vodenjak.
Materica se smanji par nedelja nakon porođaja.
Kao i na ostatak tela, trudnoća utiče i na mozak,
ali njeni efekti na mozak najmanje su shvaćeni.
Skorašnje studije pokazuju razlike u snimcima mozgova
nakon trudnoće i u ranom roditeljstvu,
i sugerišu da su ove promene adaptivne.
To znači da mogu pomoći u razvijanju roditeljskih sposobnosti,
kao što je povećana mogućnost da se čitaju izrazi lica beba pošto ne mogu da pričaju.
Manjak informacija o efektima trudnoće na mozak
ističe opštu istinu: u prošlosti skoro sva istraživanja u vezi sa trudnoćom
bila su više fokusirana na fetus, nego na trudne žene.
Iskustva u trudnoći se veoma razlikuju,
kako u rasponu zdravih trudnoća,
tako i zbog komplikovanih zdravstvenih stanja,
nova istraživanja će nam pomoći
da razumemo zašto se dešavaju i kako da razvijemo efektivne terapije.
U međuvremenu, svaka trudnoća je različita,
i važno je konsultovati se sa doktorom ako imate određena pitanja.
Danas, vidimo poboljšanja,
kako je sve više istraživanja posvećeno zapanjujućoj biologiji trudnoće.