Jak se máte, lidi?
Především, nemůžu uvěřit, že vystupuji na TEDu.
Je to velká věc.
Protože právě teď
mě sleduje celá naše vesnice.
A taky moje cena jako nevěsty právě vzrostla.
Jmenuji se Adeola Fayehun.
Jsem z Nigérie.
Žiju ve Spojených státech,
jsem novinářka nebo komička
nebo satirička,
vlastně cokoliv budete chtít.
Jsem kteroukoliv z žen, všechny je mám v sobě.
Uvádím YouTube show zvanou „Nazývejte věci pravým jménem s Adeolou“.
Tato show laskavě, zdvořile a velmi otevřeně
oslovuje zkorumpované africké představitele.
(video) Prezident Buhari: Nevím, ke které straně se hlásí má žena,
ale patří do mé kuchyně.
Adeola Fayehun: Ó, můj bože!
Potřebuji vodu ‒
řekla jsem, že potřebuji trochu vody!
Vidíte? V zásadě jsem k nim upřímná, ha!
Obzvláště, když něco zpackají, což se stává často.
Mimochodem, pokud mě nějaký africký představitel sleduje,
nemluvím o Vás, pane.
Mluvím o Vašich kolezích, pane.
Dělám to, protože Afrika má vše k tomu, aby byla skvělá.
Víte, vyrostla jsem s tím,
že Afrika jako kontinent je obr.
Máme dovednosti, intelektuály,
více přírodních zdrojů než kterýkoliv jiný kontinent.
Afrika dodává 31 procent světového zlata,
manganu a uranu,
57 procent všech diamantů
a 13 procent veškeré ropy.
Nemáme žádný důvod spoléhat se na pomoc
nebo si půjčovat peníze od Číny nebo Světové banky.
Ale bez dobrých lídrů
jsme jako orel, který neví, že by mohl létat,
natož se vznášet.
Afrika je jako spící obr.
Pravda je, že já se snažím tohoto obra probudit,
a proto vytahuji špínu na ty,
kteří jsou za toho obra zodpovědní.
Naši politici, naši náboženští vůdci,
s hlubokou úctou, samozřejmě,
protože víc než cokoliv jiného
zbožňují afričtí představitelé respekt.
Takže jim to dávám v dávkách.
V mé show
kvůli nim klečím ‒ ha! ‒
říkám jim mí strejdové, mé tety,
mí otcové ve jménu Páně
a potom ‒
je urážím za to, že uráží naši inteligenci.
Protože jsme unaveni
pokrytectvím a falešnými sliby.
Například
nigerijský prezident přislíbil ukončení zdravotní turistiky
opravou našich zchátralých nemocnic
a postavením nových.
Ale co udělal?
V roce 2017 strávil tři měsíce léčením se v Londýně.
Tři měsíce jsme byli bez prezidenta.
Neměli jsme tři měsíce prezidenta.
Takže tehdy bylo mým úkolem prezidenta oslovit,
samozřejmě se vší úctou.
Řekla jsem: „Ha, pane prezidente, tady je vaše holka, Adeola.
Vy víte jak se mám, jak se máte vy?
Že se nestydíte.“
Zapomněla jsem dodat „pane“.
„Pane, nemáte žádný stud.
(jorubsky: Nemáte žádný strach z Boha.)
Nemáte žádný strach z Boha.“
V současné době pracuje třicet pět tisíc nigerijských doktorů v USA,
Británii a Kanadě,
dělají úžasné věci,
protože v Nigérii nejsou dobře placeni,
ani nemají potřebné vybavení,
aby mohli zastávat práci doktora.
A toto se děje v mnoha afrických zemích.
Máme možnost létat.
Ale bohužel mnoho afrických talentů odlétá z Afriky
na jiné kontinenty.
Například
tento nigerijský doktor operoval nenarozené miminko
v Texasu.
A tento nigerijský doktor
objevil neurologické následky otřesu mozku u atletů.
A mnoho zemí má africké atlety,
kteří pro ně vyhrávají medaile.
Je zajímavé,
že čekáme, až Bůh napraví Afriku.
Doopravdy, to není vtip, my čekáme na Boha.
Jen se koukněte na prezidenta Burundi.
Vězní novináře a členy opozice,
ale vyhlásil národní den motlidby,
aby se lidé mohli modlit za nápravu země Bohem.
A já na to, neměl by zemi napravovat spíše on?
Ale ne, ne, ne, ne, ne, ne.
My chceme, aby ji napravil Bůh.
Vidíte, s čím se musím vypořádávat?
Říkám vám,
jednoho dne tyhle politiky smete bouře.
My jsme přece lepší.
Chci aby naši představitelé začali být zodpovědní
a přestali všechno přehrávat na Boha.
Bůh nám dal vše, co potřebujeme.
Je to přímo tady, pojďme toho využít.
Ale moje oblíbená část toho, co dělám,
je představování úžasných afrických prací,
obyčejných lidí, kteří ovlivňují jiné.
Jako tato keňská žena, Wangari Maathai,
první africká žena, která obdržela Nobelovu cenu za mír,
za obhajování lidských práv
a vysázení milionu stromů.
Nebo tato zimbabwská žena,
dr. Tererai Trent,
která byla provdána ve věku 14 let
výměnou za krávu.
Přesto se sama naučila číst a psát
a dostala se až do Oprah show.
Ó Bože, já chci být jednou v Oprah show.
Do dnešního dne tato žena vybudovala školy
pro tisíce dětí v Zimbabwe.
A oblíbený britský architekt David Adjaye navrhl
pozoruhodné stavby po celém světě.
Je současně Ghaňan a Tanzánec,
takže my víme, že to musela být ghanská Jollof rice,
kterou jedl,
jež ho inspirovala v designu.
Možná to byla nigerijská Jollof rice, protože ta nigerijská je lepší.
Ale každopádně mu rýže dodala inspiraci stát se
tím velkým mužem, kterým je dnes.
A dokud dáváte pozor, musím vám říct ještě jednu věc,
takže prosím pojďte blíž.
OK, to stačí, ne tak blízko, to stačí.
Nelíbí se mi, jak někteří z vás vyobrazují Afriku.
Ne všichni, jen někteří z vás ‒ zvlášť ty.
Především to není země, ale kontinent.
Neznám Paula z Ugandy,
neznám Rebeccu ze Zimbabwe.
Nigérie je tak daleko od Zimbabwe
jako New York od Francie.
A není to jen banda nahých lidí, kteří potřebující západní charitu.
Chápete to špatně.
Lvi se po našich ulicích nepotulují, OK?
A mohla bych pokračovat, ale vy už víte, o čem mluvím.
Takže zatímco se budu snažit dělat svou práci,
probouzet spícího obra, Afriku,
aby mohla zaujmout právoplatné místo na světovém kolbišti,
můžete také trochu přispět.
Prosím, více naslouchejte.
Poslouchejte svoje africké kamarády,
aniž byste si předem udělali představu o tom, co že se chystají říct.
Čtěte africké knihy.
Pane Bože, sledujte africké filmy.
Nebo se aspoň
naučte některé z 54 jmen našich nádherných zemí.
Je to tak děvče, 54, pět-čtyři.
Dobrá, byla jsem upřímná, jen tady nazývám věci pravým jménem.
Uvidíme se zase příště.
Mír s vámi.