Vždy, keď ťa navštívim, cítim sa tak slobodný.
Všetko ostatné je odtiaľto tak veľmi ďaleko.
Mám tu rád to ticho medzi tými stromami.
Ako keby mier na svete naozaj existoval.
Vedie k tebe pekná nenápadná cesta.
Mám ju rád, pretože pôsobí svetlo a priateľsky.
Mám tu kvety. Neviem, či sa ti budú páčiť.
Vtedy by ťa asi veľmi potešili.
Ak sa ti nepáčia, nenechaj sa nimi rušiť.
Iste ich niekto už čoskoro odprace.
Vždy sa ma pýtaš, ako sa mám.
Mám sa dobre. Nerob si starosti.
A tak sa s tebou rozprávam ako vždy, ako keby to bolo ako predtým.
Ako by sme mali všetok čas sveta.
Cítim ťa blízko seba. Počujem tvoj hlas vo vetre.
A keď prší, viem, že občas plačeš.
Až kým slnko nezasvieti, až kým slnko nevyjde.
Mám ťa pozdraviť od ostatných.
Všetci na teba často myslia.
Tvojej záhrade sa darí dobre.
Aj keď každý vidí, že jej predsa len veľmi chýbaš.
Stále chodí pošta adresovaná tebe.
Aj keď každý vie, že si sa odsťahovala.
A tak sa s tebou rozprávam ako vždy a sľubujem ti, že ...
...raz opäť budeme mať všetok čas sveta.
Potom sa znova uvidíme. Ak chceš, môžeš sa postarať, ...
...aby v tento deň slnko svietilo aj na môj hrob.
Aby slnko svietilo, aby znova vyšlo.