Stați un pic
și gândiți-vă la un virus.
Ce vă vine în minte?
O boală?
O teamă?
Probabil ceva foarte neplăcut.
Și totuși, nu toate virusurile sunt la fel.
Într-adevăr, unele dintre ele provoacă boli devastatoare.
Dar altele pot face exact opusul, pot vindeca boli.
Acestea sunt numite „bacteriofagi”.
Prima dată am auzit de bacteriofagi în 2013.
Socrul meu, care este chirurg,
îmi povestea despre o pacientă
cu o leziune la genunchi ce a necesitat operații multiple.
Pe parcurs,
a dezvoltat o infecție bacteriană cronică la picior.
Din nefericire pentru ea,
bacteria ce cauza infecția nu răspundea
la niciun antibiotic disponibil.
În această situație, de obicei, unica soluție este amputarea piciorului
pentru a opri răspândirea infecției.
Socrul meu căuta cu disperare o soluție alternativă.
A solicitat, în ultimă instanță, tratamentul experimental cu bacteriofagi.
Și, uimitor, a funcționat.
În trei săptămâni de la aplicare, infecția cronică s-a vindecat,
acolo unde niciun antibiotic nu funcționa.
Eram fascinat de acest concept ciudat:
virusurile care vindecă infecția.
Și astăzi sunt fascinat de potențialul medical al bacteriofagilor.
Chiar mi-am dat demisia anul trecut pentru a crea o companie în domeniu.
Ce este un bacteriofag?
Imaginea pe care o vedeți aici a fost făcută cu un microscop electronic.
Asta înseamnă că ceea ce vedem pe ecran este în realitate extrem de mic.
Particula granulată din mijloc, cu un cap și un corp lung
și cu câteva picioare...
Aceasta este imaginea tipică a unui bacteriofag.
Este chiar simpatic.
(Râsete)
Acum priviți-vă mâna!
Echipa noastră a estimat că aveți peste zece miliarde de bacteriofagi
pe fiecare mână.
Ce fac acolo?
(Râsete)
Ei bine, virusurile pot infecta celulele.
Iar bacteriofagii pot infecta bacteriile.
Iar mâna, precum și corpul,
este un focar de activitate bacteriană,
un teren de vânătoare ideal pentru bacteriofagi.
Deoarece, la urma urmei, bacteriofagii vânează bacterii.
Important este și că bacteriofagii sunt vânători extrem de selectivi.
De obicei, un bacteriofag va infecta o anumită specie de bacterii.
În această imagine, bacteriofagul pe care îl vedeți
vânează bacterii numite Staphylococcus aureus,
sau SARM, în forma lor rezistentă la medicamente.
Cauzează infecții de piele sau ale rănilor.
Bacteriofagul vânează folosindu-și picioarele.
Picioarele sunt niște receptori foarte sensibili
în căutarea suprafeței ideale a unei celule bacteriene.
Odată ce a găsit-o,
bacteriofagul se va prinde de peretele celulei bacteriene
și își va injecta ADN-ul.
ADN-ul e în capul bacteriofagului
și intră înăuntrul bacteriei prin corpul său lung.
Acum, bacteriofagul reprogramează bacteria
să producă mulți alți bacteriofagi.
Bacteria, de fapt, devine o fabrică de bacteriofagi.
Odată strânși 50 sau 100 de bacteriofagi în celula bacteriană,
aceștia au capacitatea de a elibera o proteină
care distruge peretele celulei bacteriene.
Când bacteria se sparge, bacteriofagii ies
și pleacă iar să vâneze și să infecteze noi bacterii.
Scuze, asta iar a sunat ca și cum ar fi un virus înfricoșător,
dar însăși această capacitate a bacteriofagilor,
de a se înmulții înăuntrul bacteriilor și de a le ucide,
îi face atât de interesanți din punct de vedere medical.
Celălalt element extrem de important
este scara la care se petrece asta.
Doar cu cinci ani în urmă habar nu aveam de bacteriofagi.
Și totuși astăzi v-aș spune că sunt parte dintr-un principiu al naturii.
Bacteriofagii și bacteriile există de la începuturile evoluției.
Întotdeauna au existat în tandem, ținându-se reciproc sub control.
Aceasta este povestea yin și yang, a prădătorului și a prăzii,
la nivel microscopic.
Unii oameni de știință chiar au estimat
că bacteriofagii sunt organismele cele mai numeroase de pe planetă.
Înainte de a vorbi mai mult despre potențialul lor în medicină,
ar trebui să știm ce sunt și ce rol au bacteriofagii pe Pământ:
Ei vânează, infectează și ucid bacteriile.
Cum se face că avem ceva ce este atât de eficient în natură,
în fiecare zi, peste tot în jurul nostru,
și totuși, mai nicăieri în lume
nu avem niciun medicament pe piață
care să combată infecțiile bacteriene pe acest principiu.
Este simplu: nimeni nu a creat un astfel de medicament încă.
Cel puțin, nu unul conform standardelor de reglementare occidentale
stabilite în cea mai mare parte a lumii.
Pentru a înțelege de ce, trebuie să privim înapoi în timp.
Aceasta e o fotografie a lui Félix d'Herelle.
E unul dintre cei doi oameni de știință ce au descoperit bacteriofagii.
Doar că, în 1917, când i-a descoperit, habar nu avea
ce descoperise.
El studia o boală numită dizenterie bacilară,
o infecție bacteriană care provoacă diaree severă
și care, în acele timpuri, ucidea mulți oameni,
deoarece nu fusese inventat un tratament pentru infecțiile bacteriene.
Studia mostre de la pacienți care supraviețuiseră acestei boli
și a descoperit că se petrecea ceva ciudat.
Ceva din acele mostre ucidea bacteriile
care ar fi cauzat boala.
Pentru a afla ce se întâmpla, a făcut un experiment ingenios.
A luat mostra, a filtrat-o,
asigurându-se că rămâne doar ceva foarte mic,
și a luat o picătură minusculă, adăugând-o altor culturi bacteriologice.
A observat că în câteva ore
bacteriile fuseseră ucise.
Apoi a repetat procedeul, filtrând, luând o picătură minusculă,
adăugând-o unui lot nou de bacterii.
A făcut asta de 50 de ori la rând,
observând mereu același efect.
Și atunci a tras două concluzii.
În primul rând, cea evidentă: da, ceva ucidea bacteriile
și se afla în acel lichid.
În al doilea rând, cu siguranță era de natură biologică,
deoarece o picătură minusculă ajungea să aibă un impact uriaș.
A identificat agentul găsit ca „microb invizibil”
și l-a denumit „bacteriofag”,
ceea ce înseamnă „mâncător de bacterii”.
Aceasta este, de altfel, una dintre descoperirile fundamentale
ale microbiologiei moderne.
Multe tehnici moderne se bazează
pe înțelegerea funcționării bacteriofagilor,
în editarea genomului, dar și în alte domenii.
Chiar astăzi au primit Premiul Nobel pentru chimie
doi chimiști ce lucrează cu bacteriofagi, creând medicamente pe acest principiu.
În anii 1920-1930
a fost recunoscut potențialul medical al bacteriofagilor.
La urma urmei, deși invizibil,
exista ceva care ucidea bacteriile.
Companii care există și astăzi ca Abbott, Squibb sau Lilly,
au vândut asemenea preparate.
Dar realitatea este că dacă începi cu un microb invizibil,
e foarte dificil să găsești un medicament sigur.
Cum ar fi să mergem la FDA astăzi
și să le vorbim despre virusul invizibil
pe care vrem să îl dăm pacienților.
Când antibioticele au apărut în anii 1940,
au schimbat complet regulile jocului.
Iar acest om a avut un rol important.
Acesta e Alexander Fleming.
A câștigat Premiul Nobel în medicină
pentru munca sa, contribuind la dezvoltarea
primului antibiotic: penicilina.
Antibioticele funcționează foarte diferit față de bacteriofagi.
În principal, inhibă dezvoltarea bacteriilor
și nu prea le pasă ce fel de bacterii sunt prezente.
Cele așa-numite cu spectru larg
vor avea efect asupra mai multor feluri de bacterii.
Comparați asta cu bacteriofagii, care au ca țintă
o singură specie de bacterii
și puteți vedea avantajul clar.
Atunci trebuie să fi părut un vis devenit realitate.
Dacă un pacient avea o infecție bacteriană,
primea un antibiotic
și fără a ști nimic altceva despre bacteriile
ce cauzau boala,
mulți pacienți își reveneau.
Pe măsură ce am creat tot mai multe antibiotice,
au devenit un adevărat tratament de vârf pentru infecțiile bacteriene.
De asemenea, ele au contribuit enorm la creșterea speranței de viață.
Astăzi reușim să facem intervenții medicale complexe
și operații chirurgicale
pentru că avem antibiotice
și nu riscăm ca pacientul să moară a doua zi
din cauza infecției bacteriene contractate în timpul operației.
Așa am început să uităm de bacteriofagi, mai ales în medicina occidentală.
Într-un fel, chiar și când eram copil, ideea era:
am rezolvat infecțiile bacteriene; avem antibiotice.
Bineînțeles că astăzi știm că e greșit.
Majoritatea ați auzit de super-bacterii.
Sunt bacterii ce au devenit rezistente
dacă nu la toate, la multe dintre antibioticele create
pentru a trata această infecție.
Cum am ajuns aici?
Ei bine, nu am fost atât de isteți pe cât credeam.
Pentru că am început să folosim antibioticele pentru orice:
în spitale, pentru a trata și a preveni; acasă, pentru răceli banale;
la ferme, pentru a ține animalele sănătoase...
Bacteriile au evoluat.
Sub atacul antibioticelor ce le înconjurau,
au supraviețuit doar bacteriile ce s-au adaptat cel mai bine.
Acestea sunt numite astăzi „bacterii multirezistente”.
Permiteți-mi să dau un număr înfricoșător.
Un studiu finanțat recent de guvernul britanic
estima că până în 2050,
anual, zece milioane de oameni pot muri din cauza bacteriilor multirezistente.
Comparați cu cele opt milioane de morți anual cauzate de cancer
și veți vedea că este un număr înfricoșător.
Dar vestea bună este că bacteriofagii au rezistat.
Credeți-mă, nu se lasă impresionați de multirezistență.
(Râsete)
Doar ucid și vânează bacteriile din jurul nostru cu plăcere.
Și au rămas selectivi, ceea ce este un lucru foarte bun.
Astăzi putem identifica, în mod fiabil, o bacterie patogenă
ce cauzează o infecție în multe medii.
Selectivitatea lor ne va ajuta să evităm unele efecte secundare
ce sunt adesea asociate cu antibioticele cu spectru larg.
Dar poate că cea mai bună veste este că nu mai sunt microbi invizibili.
Îi putem privi.
Și am mai făcut asta împreună.
Le putem analiza ADN-ul.
Înțelegem cum se reproduc.
Și înțelegem limitele.
Suntem avantajați,
știind cum să creăm produse farmaceutice puternice, fiabile, cu bacteriofagi.
Asta se întâmplă în lume.
Peste zece companii farmaceutice, inclusiv a noastră,
folosesc bacteriofagii din corpul uman pentru a trata infecțiile bacteriene.
Studii clinice sunt în desfășurare în Europa și SUA,
așa că sunt convins că suntem aproape
de renașterea terapiei cu bacteriofagi.
Pentru mine, modul corect de a reprezenta bacteriofagii este cam așa.
(Râsete)
Bacteriofagii pentru mine sunt super eroii pe care îi așteptam
în lupta noastră împotriva infecțiilor multirezistente.
Când vă mai gândiți la un virus,
amintiți-vă această imagine.
La urma urmei, un bacteriofag vă poate salva viața cândva.
Mulțumesc!
(Aplauze)