Când eram mică îmi plăceau informaţiile
pe care le puteam obţine din date
şi poveştile ce puteau fi spuse cu ajutorul cifrelor.
Îmi aduc aminte că în copilărie
mă enerva când proprii-mi părinţi mă minţeau folosind cifrele.
"Talithia, ţi-am spus nu doar o dată ci de o mie de ori."
Nu tată, mi-ai spus de doar 17 ori
şi în două instanţe nu a fost vina mea. (Râsete)
E unul din motivele pentru care am un doctorat în statistică.
Am vrut să ştiu mereu
ce încearcă oamenii să ascundă prin cifre?
Ca statistician,
vreau ca oamenii să-mi arate datele
pentru a putea decide eu însămi.
Eu şi Donald aşteptam cel de-al treilea copil
şi eram în 41 de săptămâni şi jumătate,
ceea ce unii definesc ca fiind termen depăşit.
Noi statisticienii numim asta
a te afla în intervalul de siguranţă de 95%.
(Râsete)
În acest punct al procesului
trebuia să facem în fiecare zi
un test de stres copilului.
E un test obişnuit,
verifică dacă copilul resimte stres excesiv.
Arareori, de fapt mai niciodată nu eşti văzut de doctorul tău,
ci de persoana care e în tură în respectiva zi la spital.
Mergem să facem un test de stres şi 20 de minute mai târziu
doctorul ne spune,
„Copilul dvs. este stresat, trebuie să inducem naşterea."
Ce credeţi că răspunde statisticianul din mine?
Vreau să văd datele!
Acesta continuă şi ne spune
că timp de 18 minute ritmul cardiac al copilului
a fost în limitele normale
şi timp de 2 minute s-a aflat în ceea ce părea a fi
zona ritmului meu cardiac, iar eu am zis,
„E posibil să fi fost ritmul meu cardiac?"
M-am agitat un pic,
E dificil să stau liniştită 20 de minute
fiind gravidă în 41 de săptămâni.
Poate şi-a schimbat poziţia."
Mi-a răspuns: „Nu vreau să ne asumăm riscuri."
Am zis bine.
Am întrebat: „Dar dacă eram în aceeaşi
situaţie în 36 de săptămâni?
Aţi fi decis să inducem?"
„Ei bine, nu, aş fi aşteptat până ați fi fost
în cel puţin 38 de săptămâni, însă aveţi aproape 42,
nu avem de ce să lăsăm copilul înăuntru,
haideţi să vă găsim o cameră."
Am zis: „Ei bine, haideţi să repetăm testul.
Putem colecta mai multe date.
Pot încerca să stau nemişcată 20 de minute.
Putem face o medie a celor două
şi vedem ce obţinem. (Râsete)
Şi acesta îmi spune:
„Doamnă, pur şi simplu nu vreau să pierdeţi sarcina."
Nici noi.
Apoi spune:
„Şansele de a pierde sarcina se dublează
când este depăşit termenul. Haideţi să vă internăm."
Wow. Ce răspunde statisticianul din mine?
Vreau să văd datele!
Omule, îţi asumi riscuri,
eu mă ocup de riscuri mereu, vorbeşe-mi despre riscuri.
Hai să vorbim despre riscuri. (Râsete)
Să vorbim despre riscuri.
Aşa că îi zic: „În regulă.
Trec din categoria de 30% risc în categoria de 60% risc?
Unde ne aflăm în ce priveşte avortul?
Zice: „Nu chiar, dar riscurile
se dublează
şi nu ne dorim decât ce e mai bine pentru copil."
Neclintită, încerc o abordare nouă.
Zic: „Bine, din 1.000 de femei ajunse la termen,
câte dintre acestea vor avorta
chiar înainte de termen?
Se uită la mine, se uită la Donald
și răspunde: „aproximativ 1 din 1.000”.
Îi spun: „Şi din cele 1.000 de femei,
câte dintre acesta vor avorta chiar după termen?"
„Aproximativ două." (Râsete)
Zic: „Deci îmi spuneţi că riscurile
trec de la 0,1%
la 0,2%."
În acest moment datele nu ne conving
că trebuie să inducem naşterea,
drept urmare continuăm conversaţia despre
faptul că naşterile induse conduc la o rată mai mare de cezariene,
şi dacă e posibil vrem să evităm asta.
Apoi i-am zis:
„Chiar nu cred că termenul meu este corect."
(Râsete)
Asta chiar l-a uimit,
părea nedumerit,
şi am zis: „Poate nu ştiţi asta, însă,
termenul unei sarcini e calculat
pe baza unui ciclu standard de 28 de zile,
iar ciclul meu variază,
câteodată are 27 de zile, altă dată până la 38.
Am strâns informaţii, şi pot dovedi asta.
(Râsete)
Aşa că am plecat de la spital în acea zi fără a induce naşterea.
Chiar a trebuit să semnăm o derogare pentru a părăsi spitalul.
Nu susţin că nu trebuie să ascultaţi de doctori,
pentru că în cazul primului nostru copil,
naşterea a fost indusă la 38 de săptămâni; fluidul cervical era scăzut.
Nu sunt împotriva intervenţiei medicale.
De ce am fost siguri să plecăm atunci?
Ei bine, aveam datele ce spuneau o poveste diferită.
Am coletat informaţii timp de 6 ani.
Aveam date despre temperatură,
iar acestea spuneau altceva.
De fapt, probabil putem estima cu acurateţe momentul concepţiei.
Da, o poveste pe care vrei să o spui
la nunta copilului tău. (Râsete)
Îmi aduc aminte de parcă ar fi fost ieri.
Temperatura mea era de 36,5 ºC
în timp ce mă uitam în ochii tatălui tău. (Râsete)
Da, clar. Și peste 22 de ani încă spunem povestea.
Însă eram siguri că putem pleca deoarece colectasem date.
Cum arată datele?
Iată un grafic standard
cu temperatura unei femei la trezire
pe durata ciclului.
Deci de la începutul ciclului menstrual
până la începutul următorului ciclu.
Vedeți că temperatura nu este aleatorie.
Există clar înregistrări scăzute
la începutul ciclului
şi apoi o creştere bruscă şi un set mai ridicat de temperaturi
la finalul ciclului.
Ce se întâmplă aici?
Ce vă spun datele?
Ei bine, doamnelor, la începutul ciclului,
hormonul estrogen e dominant,
iar estrogenul cauzează o scădere a temperaturii corpului.
Iar în timpul ovulaţiei corpul produce un ovul
iar progesteronul preia controlul, pro-gestaţie.
Şi astfel corpul se încălzeşte
ca să găzduiacsă micul ovul fertilizat.
De unde această creştere de temperatură?
Ei bine, gândiţi-vă la momentul când o pasăre cloceşte.
De ce stă pe ouă?
Doreşte să le ţină calde,
să le protejeze, să le țină calde.
Doamnelor, exact asta face corpul nostru în fiecare lună,
se încălzeşte pentru a încălzi
noua viaţă.
Şi dacă nu se întâmplă nimic, dacă nu sunteţi gravidă,
estrogenul preia iar controlul şi ciclul începe din nou.
Însă dacă rămâneţi gravidă, câteodată
observați o altă schimbare a temperaturii
care rămâne ridicată timp de 9 luni.
De asta vedeți gravide ce transpiră
şi au bufeuri,
deoarece temperatura lor e ridicată.
Iată graficul de acum trei-patru ani,
eram foarte încântaţi de acesta.
Vedeți temperatura scăzută,
apoi o schimbare şi timp de 5 zile,
timp în care ovulul coboară
pe trompa uterină şi se implantează,
apoi observaţi că temperatura începe să crescă un pic.
De fapt, am avut o a doua schimbare de temperatură,
ce a confirmat printr-un test de sarcină că eram gravidă
cu primul copil; foarte emoţionant.
Câteva zile mai târziu am remarcat
pete şi o sângerare abundentă.
Avusesem un avort prematur.
Dacă nu mi-aș fi luat temperatura,
aş fi zis că îmi întârzie ciclul în acea lună,
dar datele aratău
că de fapt am avortat,
şi chiar dacă aceste date prezintă
un eveniment nefericit în viaţa noastră,
am putut furniza aceste date doctorului nostru.
Dacă exista o problemă de fertilitate sau altceva,
avem date ce dovedeau:
am rămas gravidă, altă temperatură
şi cumva am pierdut sarcina.
Ce-i de făcut pentru a preveni în viitor?
Şi nu e vorba doar despre temperaturi
sau fertilitate;
datele pot fi utilizate să aflăm lucruri noi.
Ştiaţi că dacă vă luaţi temperatura
puteţi afla multe despre tiroidă?
Tiroida funcţioeanza similar ca termostatul din casă.
Există o temperatură optimă pe care o vreţi în casă;
setaţi termostatul.
Când se face frig, termostatul spune:
„Trebuie să dăm drumul la căldură."
Iar când e prea cald, termostatul înregistrează,
„porneşte aerul, răcoreşte-ne."
La fel funcţionează şi tiroida în corp.
Încearcă să menţină o temperatură optimă a corpului.
Dacă-i frig, tiroida spune: „Trebuie să facem cald."
Dacă e prea cald tiroida vă răcoreşte.
Dar când tiroida nu funcţionează bine?
Când nu funcţionează bine,
se vede în temperatura corpului.
E mai joasă decât normal sau neregulată.
Şi colectând astfel de date
poţi afla informaţii depre tiroidă.
Dacă ai probleme cu tiroida şi mergi la doctor,
doctorul testează cantitatea de hormoni din sânge
ce stimulează tiroida.
Problema cu acest test este că nu-ţi spune
cât de activ e hormonul în corp.
Poate exista un nivel ridicat de hormoni,
dar nu regularizează activ
temperatura corpului dvs.
Deci, luându-vă temperatura zilnic,
obţineţi informaţii despre starea tiroidei dvs.
Dar dacă nu vreţi să vă luaţi temperatura zilnic?
Eu susţin s-o faceţi,
dar sunt multe alte lucruri măsurabile:
tensiunea arterială, vă puteţi cântări,
da, cine-i fericit să se cântărească zilnic? (Râsete)
La începutul căsniciei, Donald avea nasul înfundat
şi lua multe medicamente
încercând să-şi desfunde nasul, însă fără succes.
Într-o seară mă trezeşte şi îmi spune:
„Dragă, nu pot să respir pe nas."
Mă întorc spre el şi întreb: „Poţi respira pe gură?"
(Râsete)
Îmi răspunde: „Da, dar nu pot respira pe nas!"
Ca o soţie bună ce sunt,
îl duc urgent la camera de gardă
la 2 noaptea.
Pe drum conduceam şi mă gândeam,
nu poţi să mori acum.
Abia ne-am căsătorit,
lumea va crede că eu te-am ucis! (Râsete)
Ajungem la camera de urgenţă, asistenta ne consultă,
el nu poate respira pe nas,
ne cheamă în spate iar doctorul ne întreabă,
„Care-i problema?"
Soţul meu spune: „Nu pot respira pe nas."
Acesta întreabă: „Nu puteţi respira pe nas?”
„Nu, dar poate respira pe gură.” (Râsete)
Doctorul se uită la noi şi spune:
„Domnule, cred că ştiu care-i problema.
Aveţi un atac de cord.
Voi solicita un EKG şi tomografie imediat."
Ne gândeam, nu, nu, nu. Nu e atac de cord.
Poate respira, însă doar pe gură.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Ne tot contrazicem cu doctorul,
convinși că nu e diagnosticul corect,
iar acesta ne spune: „Totul va fi în regulă, liniștiți-vă."
Mă gândeam, cum să mă calmez?
Dar nu cred că are un atac de cord.
Spre fericirea noastră, doctorul era la finalul schimbului.
Vine un doctor nou. Vede că suntem clar agitaţi,
un soţ care nu poate respira... pe nas. (Râsete)
Şi începe să ne pună întrebări.
Întreabă: „Faceţi sport?"
Mergem pe bicicletă, mergem la sală.
Ocazional.
(Râsete)
Facem mişcare.
Întreabă: „Ce făceaţi înainte să veniţi aici?"
Sincer cred că dormeam.
În regulă. Dar ce făcea Donald chiar înainte ?
Donald enumeră medicamentele pe care le ia.
„Am luat un decongestionat şi apoi acest spray de nas,"
şi dintr-o dată are o idee şi ne spune:
„Nu amestecaţi niciodată acest decongestionant cu spray de nas.
Vă înfundă de fiecare dată. Mai bine luaţi-l pe acesta."
Ne dă o reţetă.
Ne uităm unul la celălalt, ne uităm la doctor,
şi îl întreb: „De ce dvs. aţi putut
să diagnosticaţi corect afecţiunea,
iar celălalt doctor a cerut EKG şi tomografie?"
Se uită la noi şi zice:
„Când un bărbat de 160 kg vine la urgenţă şi nu poate respira,
trebuie să presupui că are un atac de cord
şi abia apoi pui întrebări,"
Doctorii de la urgenţe, sunt instruiţi să ia decizii rapid,
însă nu întotdeauna corect.
Dacă am fi avut informaţii despre inimă
pe care să le furnizăm doctorului,
poate am fi avut un diagnostic mai bun din prima.
Vreau să urmăriţi acest grafic,
cu măsurători tensiune arterială sistolică
din octombrie 2010 până în iulie 2012.
Veţi observa că aceste măsurători încep
în zona pre-hipertensiune/hipertensiune,
însă de-a lungul unui an şi jumătate
acestea reintră în zona normală.
E ritmul cardiac al unu adolescent sănătos de 16 ani.
Ce poveste vă spun aceste informaţii?
Desigur sunt datele unei persoane
ce a trecut printr-o transformare drastică,
şi spre norocul nostru, acea persoană este astăzi aici.
Bărbatul de 160 kg care a mers la urgenţă cu mine
este acum un bărbat şi mai sexi și mai sănătos
de 100 kg,
şi asta-i tensiunea lui arterială.
De-a lungul unui an şi jumătate
Donald şi-a schimbat alimentaţia
iar noi am schimbat regimul sportiv,
iar ritmul cardiac a răspuns,
şi tensiunea arterială a răspuns
la schimbarea din corpul său.
Deci care-i mesajul de astăzi?
Asumându-vă responsabilitatea datelor dvs. la fel ca noi,
făcând măsurători zilnice proprii,
deveniţi specialist în corpul dvs.
Deveniţi autoritate în domeniu.
Nu este dificil.
Nu trebuie să aveţi un doctorat în statistică
pentru a fi specialist în propria persoană.
Nu trebuie să aveţi o diplomă în medicină
pentru a fi specialistul corpului dvs.
Doctorii sunt experţi în populaţie,
dvs. însă, sunteţi propriul specialist.
Deci atunci când vă reuniţi,
când doi experţi se întâlnesc,
pot lua o decizie mai bună
decât un singur doctor.
Acum că înţelegeţi puterea informaţiei
pe care o puteţi obţine colectând date personale,
vreau să vă ridicaţi în picioare şi să ridicaţi mâna dreaptă.
(Râsete)
Da, ridicaţi-vă.
Vă provoc să vă asumaţi răspunderea propriilor date.
Şi azi vă confer diploma
de Doctorand Ted în statistică de bază
cu specializare în analiza datelor în funcție de timp
cu toate drepturile şi privilegiile asociate.
Astfel, data viitoare când mergeţi la doctor,
ca statisticieni iniţiaţi,
care va fi răspunsul dvs.?
Publicul: Vreau să văd datele! Talithia Williams: Nu vă aud!
Public: Vreau să văd datele!
TW: Încă o dată!
Public: Vreau să văd datele!
TW: Vreau să văd datele.
Mulţumesc.
(Aplauze)