Probabil aveți sentimentul, așa cum îl au și ceilalți,
că polarizarea se agravează în țara noastră,
că separarea dintre stânga și dreapta
este la fel de rea ca oricare din momentele vieții noastre.
Dar probabil vă întrebați dacă cercetările vă susțin intuiția.
Pe scurt, răspunsul este da, din păcate.
Studiu după studiu, aflăm
că liberalii și conservatorii sunt în continuare separați.
S-au îngrădit în acele silozuri ideologice,
consumă știri diferite, vorbesc doar cu oameni cu aceleași idei
și aleg să trăiască în diferite locuri ale țării.
Și consider că ceea ce e cel mai alarmant
e să vezi cum crește dușmănia în ambele părți.
Liberalii și conservatorii,
democrații și republicanii
nu se plac din ce în ce mai mult.
Se poate observa în multe moduri.
Nu vor să se împrietenească, nu vor să se întâlnească.
Dacă totuși o fac și află apoi, se consideră mai puțin atractivi,
și nu-și doresc ca urmașii lor să se căsătorească cu cineva
care susține tabăra opusă,
o statistică foarte șocantă.
În laboratorul meu,
cu studenții cu care lucrez vorbim despre un fel de model social.
Sunt un iubitor de filme și de multe ori mă întreb
în ce fel de film apărem dacă aplicăm acest model?
Deci în ce fel de film suntem noi cu polarizarea politică?
Adică, ar putea fi un film dezastruos.
Arată sigur ca un dezastru.
Ar putea fi un film de război.
De asemenea se potrivește.
Dar ce continui să cred este că noi suntem într-un film apocaliptic cu zombi.
(Râsete)
Corect? Știți genul.
Sunt oameni care circulă în grupuri,
fără o logică,
stăpâniți de o mentalitate de turmă
cu care încearcă să infesteze și să distrugă societatea.
Și probabil credeți, ca și mine,
ca tu ești tipul bun din acest gen de filme cu zombi
și că toată această ură și polarizare a fost propagată de alți oameni,
pentru că noi suntem Brad Pitt, corect?
Suntem oamenii liberi, corecți,
care doar încearcă să protejeze ceea ce le este drag,
și nu doar niște soldați de rând din armata morților vii.
Nu suntem așa.
Niciodată.
Dar chestia e următoarea:
în ce film credeți că se cred ei?
Corect?
Cu siguranță cred că sunt tipii buni în filmul apocaliptic cu zombi, corect?
Și ați face bine să credeți că ei cred că sunt Brad Pitt
și că noi, noi suntem zombi.
Și cine poate spune că nu sunt ei cei care au dreptate?
Cred că adevărul este că noi suntem cu toții parte din asta.
Și partea bună este că noi putem fi parte din soluție.
Deci ce avem de gând să facem?
Ce putem face ca să terminăm cu polarizarea din viața de zi cu zi?
Cum putem relaționa și comunica
cu cei din opoziție?
Acestea au fost întrebările de care eu și colegul meu, Matt Feinberg,
am devenit fascinați cu câțiva ani în urmă
și am început să facem cercetare pe acest subiect.
Și printre primele lucruri pe care le-am descoperit,
care cred că sunt de ajutor pentru a înțelege polarizarea,
este să înțelegem
că diviziunea politică în țara noastră e strâns legată de o sciziune morală.
Una din cele mai mari descoperiri din istoria psihologiei politicii
este modelul identificat de Jon Haidt și Jesse Graham,
psihologi,
că liberalii și conservatorii tind să aibă diferite valori
la diferite niveluri.
De exemplu, liberalii tind să susțină valori ca egalitatea
și dreptatea, îngrijirea și protecția împotriva daunelor,
mai mult decât o fac conservatorii.
Și conservatorii tind să susțină valori ca loialitatea, patriotismul,
respectul pentru autoritate și puritatea morală,
mai mult decât o fac liberalii.
Matt și eu ne gândeam că poate această dezbinare morală
poate fi de ajutor pentru a înțelege
cum se poate ca liberalii și conservatorii să-și vorbească
și de ce adesea par să vorbească fiecare despre altceva.
Noi am realizat un studiu
unde am recrutat liberali pentru un studiu
unde li s-a propus să scrie un eseu persuasiv,
convingător pentru un conservator
și în favoarea căsătoriei de același sex.
Ce am descoperit a fost că liberalii aveau tendința de a argumenta
în termenii valorilor liberale de egalitate și dreptate.
Spuneau lucruri de genul:
„Oricine are dreptul să iubească pe oricine doresc”,
unde „ei”- ei fiind homosexualii americani -
„merită egalitate de drepturi ca toți ceilalți americani.”
În total am găsit că 69% din liberali
au invocat o valoare morală în scrierea eseului lor,
și doar 9% au invocat una din celelalte valori ale conservatorilor,
chiar dacă se presupunea că trebuiau să încerce să-i convingă pe conservatori.
Și când am studiat conservatorii și i-am pus să aducă argumente persuasive
în sprijinul limbii engleze ca limbă oficială în SUA,
o poziție politică conservatoare clasică,
am aflat că nici ei nu erau mai buni la asta.
59% dintre ei au adus argumente
sprijinite pe una din valorile morale ale conservatorilor,
și doar 8% au invocat o valoare morală liberală,
chiar dacă trebuiau să se adreseze liberalilor pentru a-i convinge.
Puteți să vedeți singuri că suntem într-o belea. Corect?
Valorile morale ale oamenilor sunt cele mai profunde credințe.
Oamenii sunt dispuși să lupte și să moară pentru valorile lor.
De ce să renunțe doar ca să fie de acord cu tine
în legătură cu ceva cu care nici nu vor să fie de acord?
Dacă acel recurs persuasiv pe care îl adresezi unchiul tău republican
înseamnă nu doar că el trebuie să-și schimbe părerea,
ci trebuie să-și schimbe și valorile de bază.
Asta nu poate să aibă prea mult succes.
Ce ar funcționa mai bine?
Noi credem că există o tehnică numită reîncadrare morală,
și am studiat-o într-o serie de experimente.
În unul din aceste experimente,
am recrutat liberali și conservatori pentru un studiu
unde citesc un eseu din trei
înainte să se măsoare atitudinea lor asupra mediului înconjurător.
Și primul din aceste eseuri
a fost unul relativ convențional în favoarea mediului
și invoca valorile liberale de îngrijire și protecție împotriva daunelor.
Spunea lucrurile de genul: „În multe aspecte importante
cauzăm daune reale locurilor unde trăim”,
și, „Este esențial să luăm măsuri acum
pentru prevenirea unor viitoare distrugeri asupra planetei noastre”.
Un alt grup de participanți
a fost desemnat să citească un eseu diferit,
creat pe baza valorilor conservatoare de puritate morală.
A fost de asemenea un eseu în favoarea mediului,
și spunea lucruri de genul:
„Protejarea pădurilor, a apei potabile și a mediului
este de o importanță vitală”.
„Ar trebui să considerăm poluarea
locurilor unde trăim drept ceva dezgustător”.
Și: „Reducerea poluării ne poate ajuta
să păstrăm puritatea și frumusețea locurilor unde trăim”.
Și am avut și al treilea grup
care trebuia să citească un eseu non-politic.
Era doar un grup de comparare ca să avem referințe.
Și ce am aflat
atunci când am observat opiniile oamenilor asupra mediului,
am descoperit că pentru liberali nu contează ce eseu au citit.
Aveau oricum o atitudine favorabilă.
Liberalii susțin protecția mediului înconjurător.
În schimb, conservatorii
sprijineau mai puternic politicile progresive în favoarea mediului
și a protecției mediului,
dacă citeau eseul de puritate morală
decât dacă citeau unul din celeilalte două eseuri.
Chiar am descoperit că acei conservatori care au citit eseul asupra purității
erau mai înclinați să spună că ei cred în încălzirea globală
și erau preocupați de încălzirea globală,
chiar dacă acest eseu nici nu o menționa.
Asta e doar o problemă legată de mediu.
Dar atât de puternic a fost efectul încadrării morale.
Am studiat aceste diferențe pe o mulțime întreagă de diferite probleme politice.
Deci dacă vreți să convingeți conservatori pe probleme de căsătorie de același sex
sau asigurare de sănătate națională,
ajută dacă legi aceste probleme liberale de valorile conservatoare
ca patriotismul și puritatea morală.
Și am studiat aceste lucruri și din cealaltă perspectivă.
Dacă doriți să atrageți liberalii în favoarea politicilor conservatoare
precum cheltuielile militare și stabilirea englezei ca limbă oficială în SUA,
veți fi mai credibili
dacă legați acele dispute de politici conservatoare cu valorile morale liberale
de genul egalității și dreptății.
Toate aceste studii au același mesaj clar
dacă vreți să convingeți pe cineva despre o politică,
este bine să legați acea politică cu valorile lor fundamentale.
Și când o spui în felul ăsta,
este chiar evident. Corect?
De exemplu, de ce am venit aici astăzi?
De ce?
(Râsete)
Este incredibil de intuitiv.
Și chiar dacă este, este ceva cu care ne luptăm să facem.
Se pare că atunci când încercăm să convingem pe cineva
legat de o problema politică, vorbim într-o oglindă.
Nu convingem așa de mult pe cât repetăm motivele noastre
în legătură cu ceea ce credem noi asupra unei poziții politice.
Repetăm și spunem atunci când creăm aceste argumente morale:
„Empatie și respect, empatie și respect”.
Dacă le accesăm,
putem realționa
și probabil vom fi capabili să convingem pe cineva în această țară.
Deci, gândindu-ne din nou
la genul de film în care ne aflăm
poate că am fost dus de val înainte.
Poate nu este un film apocaliptic cu zombi.
Poate este un film polițist.
(Râsete)
Și haideți, concentrați-vă pe asta vă rog.
(Râsete)
Știi tipul de film: cu un polițist alb și unul negru,
sau poate un polițist dezordonat și unul organizat.
Orice ar fi, nu se înțeleg
datorită acestei diferențe.
Dar în sfârșit, când trebuie să fie împreună și să coopereze,
solidaritatea pe care o simt,
este mai mare datorită prăpastiei pe care au trebuit să o treacă, nu?
Și aduceți-vă aminte că în aceste filme
de obicei e mai rău în alt doilea act,
unde conducătorii noștri sunt mai separați ca niciodată.
Și așa e situația în țara noastră,
mai târziu, în al doilea act al unui film polițist.
(Râsete)
Despărțiți doar ca să se reîntâlnească.
Sună bine,
dar dacă vrem ca asta să aibă loc,
cred că responsabilitatea acestui act începe cu noi.
Deci ăsta e apelul meu către voi:
haideți să punem țara noastră la loc cum era.
Haideți să o facem împotriva politicienilor,
a mass media-ei, a Facebook-ului și Twitter-ului
a congresului divizat
și a tuturor lucrurilor care ne separă.
Hai să o facem pentru că așa e corect.
Hai să o facem pentru că această ură și dispreț care există între noi
în fiecare zi,
ne face urâți și ne corupe,
și ne amenință fiecare parte a societății noastre.
Suntem datori celorlați și țării noastre
să câștigăm și să încercăm să relaționăm.
Nu ne mai permitem să urăm
și nu ne permitem să îi lăsăm să ne urască.
Empatie și respect.
Dacă vă gândiți la asta,
este minimum din ce datorăm concetățenilor noștri.
Mulțumesc.
(Aplauze)