Prvo istorijsko carstvo nastalo je na vrućem, suvom predelu,
bez padavina da nahrane useve, bez drveta ili kamena za gradnju.
Bez obzira na to, njegovi stanovnici podigli su prve gradove na svetu,
sa impresivnom arhitekturom i ogromnom populacijom -
i izgradili su ih u potpunosti od blata.
Sumer je zauzimao južni predeo današnjeg Iraka,
oblast pod nazivom Mesopotamija.
Reč Mesopotamija znači "između dve reke" -
Tigra i Eufrata.
Oko 5000. pre n.e, stari Sumeri koristili su kanale za navodnjavanje, brane
i rezervoare kako bi usmerili vodu iz reke do ogromnih predela suve zemlje.
Slične zemljoradničke zajednice postepeno su nicale širom sveta.
Ali Sumeri su bili prvi koji su preduzeli naredni korak.
Koristeći opeku napravljenu od rečnog blata,
počeli su da grade višespratne kuće i hramove.
Izumeli su točak -
grnčarski točak, kako bi pretvorili blato u kućanske stvari i alate.
Opeka je podstakla izgradnju prvih gradova na svetu,
najverovatnije oko 4500. godine pre nove ere.
Na vrhu društvene lestvice grada nalazili su se sveštenici i sveštenice,
koji su smatrani plemstvom,
zatim trgovci, zanatlije, zemljoradnici i robovi.
Sumersko carstvo sastojalo se od pojedinačnih gradova-država
koji su funkcionisali kao manje države.
Međusobno su donekle bili povezani putem jezika i religioznih uverenja,
ali im je nedostajala centralna vlast.
Prvi gradovi bili su Uruk, Ur i Eridu,
a naposletku ih je niklo mnogo.
Svaki je imao kralja čija uloga je bila neka između sveštenika i vladara.
Ponekad su se borili međusobno kako bi osvojili nove teritorije.
Svaki grad imao je boga zaštitnika koji se, takođe, smatrao osnivačem grada.
Najveća i najvažnija građevina u gradu bila je kuća boga zaštitnika:
zigurat, hram u obliku stepenaste piramide.
Oko 3200. godine pre nove ere, Sumeri su znatno uznapredovali.
Grnčarski točak mogao se naći na kočijama i zaprežnim kolima.
Gradili su brodove od trske i lišća datule,
sa jedrima od lanenog platna, pomoću kojih su prevaljivali velike udaljenosti.
Kako bi nadomestili oskudne resurse, razvili su trgovinsku mrežu
sa carstvima u usponu - Egiptom, Anadolijom i Etiopijom,
uvozeći zlato, srebro, lapis lazuli i kedrovinu.
Trgovina je bila neočekivani podsticaj
za izum prvog pisma na svetu.
Prvo se koristilo kao sistem za vođenje knjiga sumerskih trgovaca
pri poslovanju sa strancima.
Nekoliko stotina godina kasnije, prvi oblik piktograma
zvani klinasto pismo pretvorio se u pravo pismo.
Sumeri su sastavili prve pisane zakone
i osmislili prvi školski sistem, sa ciljem učenja veštine pisanja -
i bili pioniri u manje uzbudljivim izumima, kao što su birokratija i porezi.
U školama, pisari su učili od zore do sumraka,
od detinjstva do odraslog doba.
Izučavali su računovodstvo, matematiku i prepisivali književna dela -
himne, legende, poslovice, basne, magične čini
i prve epove na glinene ploče.
Na nekim od tih ploča bio je zapisan ep o Gilgamešu,
kralju grada Uruka, koji je bio predmet mnogih legendi.
Međutim, do 3. milenijuma pre nove ere, sumersko carstvo više nije bilo jedino,
čak ni u Mesopotamiji.
Talasi nomadskih plemena nadošli su u region, sa severa i istoka.
Neke pridošlice su se ugledale na Sumere, prihvatajući njihov način života
i koristeći klinasto pismo da se izraze na svom jeziku.
2300. godine pre nove ere, akadski car Sargon osvojio je sumerske gradove-države.
Sargon je, međutim, poštovao sumersku kulturu
i Akađani i Sumeri živeli su zajedno vekovima.
Ostali osvajači usresredili su se samo na krađu i razaranje.
Iako se sumerska kultura širila,
stalan nalet invazija iskorenio je Sumere do 1750. godine pre nove ere.
Nakon toga, Sumer se pretvorio u prašinu
i neće biti ponovo otkiven sve do 19. veka.
Međutim, sumerska kultura nastavila je da živi hiljadama godina -
prvo preko Akađana, zatim Asiraca i naposletku Vavilonaca.
Vavilonci su preneli sumerske izume i tradiciju
u jevrejsku, grčku i rimsku kulturu.
Neki od njih postoje i dan danas.