Jag är journalist. Jag ber om ursäkt.
Jag tror att världen mer än någonsin behöver bättre nyheter.
Jag är här idag för att berätta varför jag måste förändra mig själv.
Varför mina kollegor och nyhetsindustrin måste förändras
och hur vi ska återinrätta
journalistikens roll som auktoritet i samhällen där det saknas.
Det är inte lätt, men vi måste göra det.
Ibland måste man ställa sig framför spegeln
och ta konsekvenserna av vad man ser.
I nyhetsvärlden krossar vi vanligen glaset,
men vi måste kanske skärpa oss lite.
Jag började inom journalistiken för trettio år sedan
för att jag ville berätta viktiga historier för människor
om deras liv och om världen, för att de bättre skulle förstå sina egna liv.
Min karriär fortsatte, och plötsligt insåg jag att jag ägnade mig åt
berättelser som var bra för min karriär,
som mina chefer gillade, som skapade bra rubriker,
som citerades, blev prisbelönta
och som passade in i den nyhetskultur jag blivit en del av.
Det där med att göra gott för samhället -
det hade jag glömt lite grann.
Inte för att jag berättade osanna historier,
men min ambition att göra det rätta,
den hade jag kanske glömt.
Och det är ett problem.
Har du någon gång tänkt på journalistik i termer av: "Varför är ni så negativa?"
Har du någon gång tänkt så? I så fall är du inte ensam.
Miljoner människor runt om i världen har lämnat traditionella nyhetskanaler
för de tycker att nyheterna är alltför deprimerande.
De släpper det.
Särskilt kvinnor och unga vänder traditionell media ryggen
för de har alternativ.
De kan gå in på Facebook och få sin världsbild bekräftad
av sina 255 närmaste vänner.
Är det bra för demokratin?
Kanske inte. Vi kanske måste göra något.
Men var gång någon har kritiserat mig eller mina kollegor
för att vara alltför negativa eller för att göra fel
har vi tystat ner dem. Vi säger till politikerna:
"Ni vill bara slippa våra kritiska frågor."
När chefer kritiserar oss säger vi: "Ni vill bara ha gratistid i etern."
Lärare i journalism och andra akademiker säger:
"Ni gör fel."
Vi svarar: "Ni sitter på era höga hästar och vet inget om journalistik.
Ni är inte journalister. Vi lyssnar inte på er."
Och våra grannar - de är korkade.
Så var gång människor anklagar oss för något,
säger vi att vi bara är journalister
och att vi gör vad journalister alltid gjort.
Så håll käften. Vi vet bäst.
Jag är här idag för att säga: kanske inte.
Detta är fakta.
Känner ni till Redaktörens Dag?
I Danmark har vi Redaktörens dag.
Ni vet, Kattens dag, Hundens dag, Mammornas dag, ja ni vet, Mors dag.
Vi har Redaktörens dag när redaktörer är snälla mot varann
för det är den enda gången under året som någon är snäll mot redaktörer.
Vi håller tal för varandra och säger att man kan lita på oss.
Alla applåderar. Men se här!
Detta är danska siffror men de gäller i ditt land också.
Vem litar folk på? Vilka yrken har de förtroende för?
Här uppe har vi sköterskor.
Och här nere, var är vi?
Mäklare, journalister, bilhandlare, politiker.
Om prostituerade var med skulle de hamnat här uppe.
Människor litar inte på oss även om vi säger de kan lita på oss.
Vi har problem
och om vi fortsätter göra som vi alltid har gjort
kommer vi troligen att få de resultat vi alltid fått.
Vi måste ändra något.
Jag hade turen att få prata med Helmut Schmidt,
den förre västtyske förbundskanslern.
För två år sedan, när han var 95 år gammal,
hade han träffat en ny kvinna - hon var 80 år.
Då tänkte jag att det finns hopp för alla.
Denne man, kunnig i demokrati och politik
och, eftersom han är utgivare av Die Zeit, även media
hade något viktigt att säga.
Han sade att vi idag lever i mediedemokratier,
där medierna har större inflytande än politikerna.
I en mediedemokrati
bryr sig politikerna mer om att bli omvalda
än att lösa människors problem om fem år.
Så de lägger all sin energi på att passa in i mediernas nyhetskriteria.
Och om mediernas nyhetskriteria är konflikter, brott, drama och offer,
vilket är löpsedelsnyheter, som anammats av seriösa TV-stationer
och seriösa tidningar i hela västvärlden -
ja då har hela journalistiken och politiken blivit löpsedlar.
Helmut Schmidt sade: "Nyhetsmedierna hjälper inte demokratin.
Medierna är så fulla av negativism
och mediedemokratierna skapar populister och inte ledare."
Och så nämnde han en person - och det var Berlusconi -
som ett exempel på en populist.
Jag funderade på om Helmut Schmidt inte skulle ha gått bort i fjol,
vem tror ni då han skulle ha nämnt?
Frågan är om vi i mediebranschen skapade Donald Trump?
Vi är en del av det.
Donald Trump fick sändningstid i nyhetsmedia år 2015
när han inte var stor
för 1,9 miljarder dollar.
Även om han är miljardär
använde han inte mycket egna pengar för han fick sändningstid.
Han sade: "Media älskar mig."
Men varför?
För att han skapar konflikter, han skapar drama,
han delar upp alla i kriminella och offer.
Kriminella - det är mexikaner och muslimer och offren - det är ni.
Ni är förlorare, jag ska göra er till vinnare. Rösta på mig.
Så gick det till.
Vi måste ställa oss viktiga frågor.
En är: vad är journalistik egentligen?
Carl Bernstein som avslöjade Watergateskandalen
sade en gång, vilket jag aldrig glömmer
eftersom det är den bästa definitionen av journalistik:
"Journalistik är inte stenografi.
Journalistik är den bästa tillgängliga versionen av verkligheten."
Sanningens ögonblick för mig inträffade en fredag
när jag varit nyhetschef på Danmarks Radio i ett år.
Jag var chef över alla nyheterna, även på TV,
och kom hem en sen fredagskväll.
Ni vet, fredagskväll, man kommer hem sent. "Åh, äntligen helg!"
Och du sitter där - din fru är vacker och barnen är rena,
rödvin i glaset och dessert på tallriken,
det blir snart film och vem vet vad som händer sen?
Det blir en härlig helg!
Men först måste vi se nyheterna för det är så vuxna gör
för att få den bästa tillgängliga versionen av sanningen.
Varsågoda.
"Välkommen till TV Avisen.
Det finns ett terrorhot mot Danmark. Skjutning i Köpenhamn.
Försenad leverans av nya pendeltåg - de är från Italien, vad trodde de?
Livmoderhalscancer är nu en fara för unga kvinnor.
Strejken bland bussförarna fortsätter.
Kvinna bortförd och utnyttjad i en stuga i Sverige -
vi har foton -
av stugan.
Krisen i Socialdemokratiska partiet.
En gammal man som presidentkandidat i ett krisande USA.
Rättsfall om flygplansolycka med hundratals döda inleds.
Förtryckta nordkoreaner tränar.
En gigantisk mekanisk spindel sprider skräck i Liverpool.
Slutligen vädret: regnet fortsätter.
Ha en trevlig kväll!"
(Skratt)
Och jag - jag tittade på det. Jag sa: "Vad är detta?"
Ingen av dessa historier
är traditionellt bra historier som platsar i en sund journalistik.
Men är det en korrekt bild av världen i Danmark den dagen
eller är det detta vi kallar nyheter?
Problemet är att jag började läsa tidningar,
titta på satellit-TV från hela världen.
Och jag såg en global sjuka.
I hela världen tror vi att en bra historia är en dålig historia.
Och de andra är inte det.
Jag reste till BBC för att hålla föredrag för dem.
Jag var mycket stolt
och tog med en skärmdump från morgonens BBC.com
att visa nyhetsredaktionen på BBC.
Vi tittar ju alla på BBC
för vi vet att det de gör är bra journalistik.
Så jag reste dit och jag sade:
"Titta på världen, på den bästa tillgängliga versionen av världen idag."
Ni kan kolla idag och ni kommer nog att se samma sak.
Bara titta på orden i rubrikerna:
det handlar bara om elände, krig, människor som blir dödade, dåligt väder,
allt sånt.
Detta är bra nyheter, dåliga nyheter.
Vem vinner priser?
Alla fotografer i världen vill vinna detta pris:
Årets bild i World Press Photo Competition
Så de riktar sina kameror
mot vad de tror är den rätta bilden av vår värld.
Titta på kategorin Nyhetsbilder från år 2015. Fantastiska bilder!
Men det är den enda typen av bilder som vi tycker är god journalistik.
Vinnaren av Pulitzerpriset 2015.
Bra journalistik, men titta på orden.
Ingen av historierna är dålig: det är bra journalistik.
Men det är den enda typ av journalistik som är rätt typ i vår kultur.
Vi måste förstå att journalistiken är ett filter,
ett filter mellan verkligheten och den allmänna uppfattningen om densamma.
Så om vi ser på den allmänna uppfattningen om verkligheten,
vad ser vi?
Fråga folk i det här landet eller i mitt land:
"Känner du dig tryggare eller otryggare nu jämfört med för tio år sedan?"
Folk säger: "Jag är otryggare. Det är en skrämmande värld."
Vi frågar dem: "Varför?" De säger: "På grund av alla mord,
på grund av kriminaliteten, terrorismen, krigen."
Och vi säger: "Var? I din stad?" De svarar: "Nä, på TV.
I rubriker och i media. Det finns överallt."
Vi svarar att fakta är att antalet mord aldrig varit lägre i Danmark.
Kriminaliteten har aldrig varit lägre.
Antalet trafikolyckor har inte varit så lågt sedan bilen uppfanns.
I människosläktets historia har aldrig så få dödats i krig som nu,
trots Syrienkriget. Men vet människor det?
Nej, eftersom vi inte rapporterar om det.
Vi har inte haft så få döda i terroristdåd sedan 1954.
Vet människor det? Nej, eftersom vi inte rapporterar det.
Inte för att vi ljuger, men för att vi inte ger perspektiv.
Några har börjat studera detta.
Professorer testar människor. Det påverkar ditt psyke.
Negativismen styr nyhetsflödet
och därmed politikerna och den offentliga debatten.
Resultatet är apati eller rädsla.
Risken är att människor inte bara väljer bort media som nyhetskälla
utan också att de lämnar den offentliga debatten.
Om jag som journalist, redaktör, nyhetschef gör så,
då gör jag ett uselt jobb. Jag måste göra annorlunda.
Den här killen gör innehållsanalyser över hela världen -
vilka nyheter trycks, vad visas på TV och på nätet.
Han drar följande slutsats:
"Negativism är en sjukdom som även nått seriösa tidningar,
tidskrifter och inte minst TV-nyheter över hela världen.
Problemet är inte att de ger fel siffror; problemet är att de ger fel bild."
Titta på detta.
Fråga människor i olika länder om viktiga saker -
vilka siffror gäller och jämför med sanna siffror.
Ta Frankrike som ett exempel. Hur många i Frankrike är muslimer?
År 2014 var den korrekta siffran åtta procent.
Idag kanske drygt åtta procent.
En genomsnittlig fransk väljare
tror att nästan en tredjedel av fransmännen är muslimer.
Om du trodde att en tredjedel av dina landsmän blivit muslimer,
vem skulle du rösta på?
Titta på USA. En procent är muslimer,
men en genomsnittlig amerikansk väljare tror att det är femton procent.
Och tänk på detta - hur stor är arbetslösheten?
Ta Italien - de har tolv procent arbetslösa, vilket är mycket.
Men italienarna tror att nästan halva befolkningen är arbetslös.
Var har de fått det ifrån?
Låt oss titta på USA - de hade sex procent arbetslöshet.
Under det amerikanska valet låg det på fyra och en halv procent.
Men amerikanerna tror att 32 procent är arbetslösa.
Vem röstar du på då?
Vår nyhetskultur är fortfarande
att en bra historia är en dålig historia. Om ingen blir arg är det reklam.
Ett amerikanskt uttryck säger: "Det som blöder, det oss föder."
Så är det tänkt.
Fast inte längre. Det är inte längre sant. Saker och ting går ner.
Vi måste förändras.
Einstein sade: "Om vi inte förändrar våra tankebanor
kommer vi inte kunna lösa de problem vi skapat med de nuvarande tankebanorna."
Publicera konstruktiva nyheter. Vad är det?
Är det något slags nordkoreansk version av journalistik,
där man kan bortse från alla problem och måla himlen blå?
Nej, det är det inte.
Inte glada nyheter. Inte en söt historia före vädret
om katter som plockats ner från träd eller katter på skateboard
bara för att fördriva tiden.
Nej, det handlar om viktiga ämnen. Det är ett tillägg.
Något behöver tilläggas till våra nyhetskriteria.
Människor behöver inspireras till lösningar.
Historier som fokuserar på utvägar och hopp.
Konstruktiva nyheter handlar om möjligheter
och om människor som gör något vi andra kan lära oss av.
Det handlar om att titta på världen med båda ögonen, inte bara med det ögat
som bekräftar synvinkeln vi hade när vi började titta.
Det blir nytt.
Lyssna på detta.
Nyheter, senaste nytt -
fler och fler nyhetskanaler fokuserar på snabbhet.
Vi tror att vi kan slå Twitter. Det kan vi inte.
Nu är fokus att vara först med nyheten, målet är att vara snabb.
Frågorna som ställs är Vad? och När? Stilen är dramatisk.
Vi är som poliser: drama och konflikter.
En undersökande rapportering är något annat.
Jag ser alltför lite undersökande rapportering.
Det är dyrt, det är svårt.
Men det handlar om igår, om att hitta någon som är den skyldige.
Vi ställer frågorna Vem? och Varför?
Vi är kritiska. Vi är som åklagare,
ibland domare, och vi söker brottslingar och offer.
Konstruktiv journalistik ger mera.
Den handlar om i morgon, den ger inspiration.
Vi ställer frågorna Och nu då? och Hur?
Vi är nyfikna
och vi skapar en samhällsdebatt om en bättre framtid.
Vi fokuserar på lösningar och god praxis.
När vi gör reportage om läkarbristen på den danska landsbygden
skriver vi olika historier
om följderna, att människor dör för att det saknas läkare.
Och vi frågar ministern, som inget vet och säger: "Det är inte mitt fel,
utan min företrädares." Eller regionens, eller något.
Vi gör alla typer av historier.
Den konstruktiva synvinkeln tittar på andra länder.
Hade de samma problem? Vad gjorde de?
Titta på Norge. Hur fick de folk att flytta från Oslo?
240 mil därifrån, där finns en läkare.
Det visade sig att de hade ett problem.
Människor ville inte bo där för det var farligt. Inga läkare.
De var tvungna att göra något. Gjorde vi en historia om vad de gjorde?
Sänkta boräntor och sådant.
Och det förbättrade kvalitén i samhällsdebatten.
Journalistiken är ett filter.
Det är en feedbackmekanism som hjälper samhället bli bättre.
Det måste vi komma ihåg.
Fungerar det? Ja.
93 procent av alla danskar följer nyheterna på Danmarks Radio.
Det gjorde de inte förut.
Vi är den mest tillförlitliga nyhetskanalen på TV, radio och internet.
Vi har den största nyhetssändningen på dansk TV.
Det hade vi inte förut. Det kan jag lova.
Det är en stor trend.
Folk experimenterar med detta i hela världen.
De är inte så framgångsrika för det är svårt att ändra kulturen.
Konstruktiv journalistik svarar på frågor
om varför public service-media och kvalitetsjournalistik är viktig.
Den ger nyheterna ett tydligt syfte.
"De som relaterar till konstruktiva historier
blir mer engagerade än av traditionella nyheter"
säger de som jobbar på Huffington Post.
Det är därför de har blivit den största nyhetskällan i världen.
Till och med BBC har nu, för en månad sedan,
bestämt att införa konstruktiv journalistik
eftersom de insåg att de hade problem.
De kallar det lösningsorienterad journalistik.
Det finns en bok om det, på tyska,
och på kinesiska, snart på mandarin. Kul!
När detta ändrades, ändrades också våra nyheter.
Häromdagen, för åtta år sedan, när vi började med det här
förändrades inställningen, kulturen förändrades på vår redaktion.
Bara att se på dessa ord, jag ska inte gå igenom dem,
men bara titta på väderprognosen.
Till och med vädret är bättre!
(Skratt)
Inget är mer kraftfullt än en idé vid rätt tidpunkt.
Och vet ni vad?
Byggare Bob har en slogan som Obama använde.
Kan vi fixa det? Ja, det kan vi!
Och jag tror det är dags för oss att förändras
och det mer än någonsin förut.
Vi måste komma ihåg journalistikens roll i samhället.
Vi måste vara en tillförlitlig nyhetskälla om vi vill göra skillnad.
Inte för journalistikens skull, för att rädda journalistiken,
inte för att rädda nyhetsindustrin
utan för att hjälpa demokratin och de samhällen vi verkar i.
Det är dags. Kan vi fixa det?
Ja, det kan vi!
Tack så mycket.
(Applåder)