Tole je nedavni strip iz Los Angeles Timesa.
In zaključni stavek?
"Po drugi strani pa mi ni treba vsako jutro vstati ob 4-ih,
da bi pomolzel svojega labradorca."
Tole je nedavna naslovnica revije New York Magazine.
Najboljše bolnišnice, kjer zdravniki pravijo, da bi se lotili kemoterapij,
porodov, kapi, srčnih bolezni, zamenjav kolkov, nujnih primerov ob štirih zjutraj.
In tole je moj venček pesmi -
(Glasba)
Leonard Cohen: Ob štirih zjutraj je,
konec decembra...
Bob Dylan: No, ob štirih zjutraj je,
sodeč po zvoku ptic...
Paul Simon: Ob štirih zjutraj, zmatran, zehajoč...
Ste kdaj opazili, da je četrta ura zjutraj postala
nekakšen meme oz. stenografski zapis.
Pomeni nekaj v smislu, da ste budni ob najslabši možni uri.
(Smeh)
Čas za nevšečnosti, nezgode, hrepenenje.
Čas za načrtovanje umora načelnika policije,
kot v tej klasični sceni iz Botra.
Coppolin scenarij te tipe opiše kot "izčrpane v kratkih rokavih.
Ura je štiri zjutraj."
(Smeh).
Čas za še bolj srhljive zadeve,
npr. avtopsije in balzamiranja v "Hiši duhov" Isabel Allende.
Ko je dih jemajoča zelenolasa Rosa umorjena,
jo zdravniki konzervirajo z mazili in pasto.
Delali so do štirih zjutraj.
Čas za še bolj srhljive zadeve.
V zadnji aprilski izdaji revije New Yorker
se kratka zgodba Martina Amisa začne takole:
"11. septembra 2001 je Mohamed Atta oči odprl
ob štirih zjutraj v Portlandu, Maine,
in začel se je njegov zadnji dan življenja."
Za čas, ki se mi zdi najbolj umirjen in nevznemirljiv del dneva,
se o četrti uri zjutraj vsekakor piše dosti slabega
(Smeh)
v številnih medijih in s strani številnih velikih imen.
Pa sem postal sumničav.
Pomislil sem, da se eni najbolj ustvarjalnih duhov zagotovo ne vračajo
k privzemanju tega enostavnega tropa, kot bi si ga bili sami izmislili, ne?
Je možno, da je na tej stvari kaj več?
Nekaj premišljenega, nekaj skrivnega.
Kdo je začel s širjenjem slabega slovesa "četrte ure zjutraj"?
Rekel bi, da tale tip,
Alberto Giacometti, ki je tukaj prikazan
z nekaj svojimi skulpturami na švicarskem bankovcu za 100 frankov.
Začel je s svojim slavnim delom iz muzeja sodobne umetnosti v New Yorku.
Njegov naslov - "Palača ob štirih zjutraj -
(Smeh)
1932.
Ni samo najzgodnejša skrivnostna omemba četrte zjutraj, kar jih lahko najdem.
Verjamem, da ta tako imenovana prva nadrealistična skulptura
lahko predstavlja ključ do praktično vsake umetniške upodobitve
četrte ure zjutraj, ki ji je sledila.
Pravim ji Giacomettijeva šifra, ekskluzivno za TED.
Ne, lahko mi sledite na svojih Blackberryjih
ali iPhonih, če jih imate.
Deluje nekako takole - to je nedavno iskanje na Googlu za četrto zjutraj.
Seveda zadetki variirajo. To je tipično.
Prvih 10 zadetkov vam prinese
štiri zadetke za pesem Faron Young, "Ob štirih zjutraj je,"
tri zadetke za film z Judi Dench, "Ob štirih zjutraj"
in en zadetek za pesem Wislawe Szymborske, "Ob štirih zjutraj."
Toda lahko se vprašate, kaj imajo skupnega poljska pesnica, britanska dama
in slaven country glasbenik
razen te odlične razporeditve v Googlu?
No, začnimo s Faronom Youngom, ki se je, mimogrede, rodil
leta 1932.
(Smeh)
1996 se je ustrelil v glavo devetega decembra -
kar je, mimogrede, rojstni dan Judi Dench.
(Smeh)
A ni umrl na rojstni dan Dencheve.
Trpel je do naslednjega popoldneva,
ko je pri 64-ih podlegel strelni rani, ki si jo je domnevno povzročil sam,
kar je, mimogrede, bila starost Alberta Giacomettija, ko je umrl.
Kje je bila med vsem tem Wislawa Szymborska?
Ima absolutno najbolj vodotesen alibi na svetu.
Točno na ta dan, 10. decembra 1996,
ko je gospod Ob-štirih-zjutraj, Faron Young, v Nashvillu zapuščal ta svet,
je gospa Ob-štirih-zjutraj - oz. ena vsaj od njih - Wislawa Szymborska,
bila v Stockholmu, kjer je sprejemala Nobelovo nagrado za literaturo.
Do dneva natančno 100 let po smrti samega Alfreda Nobela.
Naključje? Ne, srhljivo je.
(Smeh)
Naključje ima zame dosti preprostejšo metriko.
Kot bi vam rekel:
"Hej, si vedel, da so Nobelovo nagrado ustanovili leta 1901,
ki je po naključju leto rojstva Alberta Giacomettija?"
Ne, ne ustreza vse tako lepo tej paradigmi,
a to ne pomeni, da se nič ne dogaja
na najvišjih možnih ravneh.
Pravzaprav so v tej sobi ljudje,
ki si morda ne želijo, da vam pokažem ta posnetek.
(Smeh)
Video: Imamo teniško igrišče, bazen, projekcijsko sobo -
Pravite, da če si sredi noči zaželim svinjske zrezke,
jih bo vaš človek spekel?
Seveda, za to je plačan.
Torej, a potrebujete brisače, pranje perila, sobarice?
Čakaj, čakaj, čakaj, čakaj, čakaj, čakaj - da vidim, če sem razumel.
Božič je, ob štirih zjutraj.
V trebuhu mi kruli.
Homer, prosim te.
Čakaj, čakaj, čakaj, čakaj, čakaj, čakaj, čakaj.
Da vidim, če sem razumel, Matt.
(Smeh)
Ko si mora Homer Simpson zamisliti
najhujši možni trenutek, in to ne samo po uri,
ampak v celotnem prekletem koledarju, si zamisli četrto zjutraj
na rojstni dan malega Jezuščka.
In ne, ne vem, kako se to vklaplja
v vso to begajočo shemo stvari, a očitno,
prepoznam kodirano sporočilo, ko ga vidim.
(Smeh)
Pravim, da prepoznam kodirano sporočilo, ko ga vidim.
In ljudje, izvod knjige Billa Clintona, "Moje življenje", lahko kupite
v knjigarni tu na TED-u.
Preletite jo od platnice do platnice iščoč skrite namige.
Ali pa pojdite na spletno stran Random House, kjer je ta odlomek.
In kaj mislite, kako daleč se bomo morali spustiti,
da pridemo do odgovora?
A lahko verjamete, da ducat odstavkov?
To je na strani 474 verzije z mehko vezavo, če sledite:
"Čeprav sem postajal boljši, še vedno nisem bil zadovoljen
z govorom ob zaprisegi.
Moji pisci govora so si verjetno pulili lase,
ker sem ga med našim delom od enih do štirih zjutraj
na dan zaprisege, še vedno spreminjal."
Seveda si ga, seveda, saj si se celo življenje pripravljal
na ta zgodovinski štiriletni dogodek, ki se ti je potem kar nekako prikradel.
In potem -
(Smeh)
potem pa čez tri odstavke pridemo do te lepote:
"Vrnili smo se v Blair House, da bi govor še zadnjič pregledali.
Od četrte zjutraj se je precej izboljšal."
Le kako se je lahko?
Po njegovem lastnem pisanju, je ali spal,
bil na molitvenem sestanku z Alom in Tipper,
ali pa se je učil, kako sprožiti jedrski izstrelek kar iz kovčka.
Kaj se zgodi ameriškim predsednikom ob 4:00 na dan zaprisege?
Kaj se je zgodilo Williamu Jeffersonu Clintonu?
Morda ne bomo nikoli vedeli.
In opazil sem, da ga danes ni ravno tukaj,
da bi se soočil s kakšnimi težkimi vprašanji.
(Smeh)
Lahko bi postalo neprijetno, ne?
Kajti vse to se je zgodilo, ko je bil on glavni.
A če bi bil tukaj -
(Smeh)
bi nas morda spomnil, kot to naredi v zaključku svoje fine avtobiografije,
da je na ta dan Bill Clinton začel potovanje -
potovanje, na katerem je postal
prvi predsednik Demokratske stranke,
ki je bil izvoljen na dveh zaporednih volitvah, po desetletjih.
Po več generacijah.
Prvi po tem možakarju, Franklinu Delanu Rooseveltu,
ki je začel svoje lastno potovanje brez primere
daleč nazaj na svojih prvih volitvah,
daleč nazaj v bolj preprostih časih,
daleč nazaj,
leta 1932 -
(Smeh)
leta, ko je Alberto Giacometti
(Smeh)
naredil "Palačo ob štirih zjutraj."
Leta, spomnimo se, ko je ta glas, zdaj pokojnika,
prvič zajokal v ta naš veliki stari nori svet.
(Glasba)
Lep majhen valček.
(Glasba)
Veliko je za razmisliti.
(Glasba)
Hvala vam.
(Aplavz)