Două surori fac același tip de test ADN.
Testul arată că o soră este 10% de origine franceză, iar cealaltă 0%.
Ambele surori au aceiași părinți,
prin urmare aceiași strămoși.
Așadar, cum poate una dintre ele să fie cu 10% mai franțuzoaică decât cealaltă?
Aceste teste folosesc ADN-ul pentru a oferi informații despre strămoși,
dar ADN-ul nostru nu poate să ne spună chiar tot
despre cine suntem sau de unde provenim.
Testele ADN sunt foarte bune pentru a răspunde la unele întrebări,
precum cine sunt părinții noștri,
dar pot oferi informații eronate despre altele,
cum ar fi dacă avem strămoși dintr-o anumită regiune.
Pentru a înțelege motivul, trebuie să știm de unde provine ADN-ul nostru.
ADN-ul fiecărei persoane e format
din aproximativ 6 miliarde de perechi de baze
care sunt depozitate în 23 de perechi de cromozomi, 46 în total.
Aceasta pare o cantitate amețitoare de informație,
dar 99% din materialul nostru genetic este comun tuturor oamenilor.
Procentul de 1% rămas conține tot ce e distinct despre strămoșii unui individ.
Testele comerciale de ADN folosesc o cantitate de sub 1% din acel 1%.
Fiecare cromozom dintr-o pereche provine de la câte un părinte.
Aceste jumătăți se unesc în timpul concepției când spermatozoidul și ovulul,
fiecare având doar 23 de cromozomi, se combină.
Povestea strămoșilor noștri devine ambiguă dinaintea procesului de concepție.
Acest lucru se datorează faptului că cei 23 de cromozomi din spermă sau ovul
nu sunt identici cu cromozomii din celelalte celule ale corpului.
În timp ce se transformă de la o celulă cu 46 de cromozomi la una având doar 23,
cromozomii din fiecare pereche schimbă între ei câteva secțiuni.
Acest proces e numit recombinare,
și înseamnă că fiecare spermatozoid sau ovul
conține cromozomi care reprezintă o combinație unică a fiecărei perechi.
Procesul de recombinare este unic în fiecare celulă -
astfel creându-se cromozomii celor două surori, care sunt distincți
nu doar față de cei ai părinților, ci și între ei.
Procesul de recombinare are loc înaintea concepției,
astfel încât primești exact jumătate de ADN de la fiecare părinte,
dar ce se întâmplă înainte este mult mai complicat.
Fără procesul de recombinare, ai primi o pătrime din ADN-ul fiecărui bunic,
o optime din ADN-ul fiecărui străbunic și așa mai departe.
Dar pentru că recombinarea are loc în fiecare generație, valorile variază.
Cu cât un strămoș provine dintr-o generație mai îndepărtată,
cu atât mai probabil este ca el să nu fie prezent în ADN-ul tău.
De exemplu, fără procesul de recombinare,
numai 1/64 din ADN-ul tău ar proveni de la un strămoș de acum șase generații.
Datorită recombinării, acest număr poate fi mai mare,
cu toate că nu știm exact cu cât - sau poate fi zero.
Așadar o soră nu este mai franțuzoaică,
însemnând că are mai mulți strămoși din Franța.
În schimb, strămoșii francezi sunt mai vizibili în ADN-ul ei.
Dar povestea nu se termină aici.
Testele nu depistează ADN-ul strămoșilor celor două surori de origine franceză -
noi nu avem acces la materialul genetic al persoanelor decedate
din generațiile anterioare.
În schimb, aceste rezultate se bazează pe o comparație
cu ADN-ul oamenilor care trăiesc în Franța în zilele noastre.
Testele caută markeri genetici sau combinații de markeri genetici.
Acești markeri sunt secvențe scurte de ADN care apar în diferite locuri.
Sora care se presupune a fi „mai franțuzoaică" are mai mulți markeri
identici cu oamenii din Franța.
Ipoteza este că acești markeri comuni indică strămoșii
din același loc: Franța.
E important de precizat că rezultatele se bazează
pe genomul cunoscut al unor oameni -
dintre care 80-90% sunt de origine europeană.
Mulți indigeni nu sunt incluși aproape deloc.
Testul nu va putea arăta strămoși care nu fac parte din baza de date,
și nu ar trebui folosit pentru a demonstra rasa sau etnia.
Și dacă mai mulți oameni își vor secvenționa ADN-ul,
rezultatele s-ar putea schimba.
Căutând strămoși foarte îndepărtați, ai putea primi un răspuns
de genul 2% neanderthalian.
Cu toate că neanderthalienii erau o specie diferită de oameni,
acel 2% nu provine din procentul de 99% din ADN care e comun tuturor oamenilor,
ci din procentul de 1% care variază.
Acest lucru se datorează faptului că acum 40.000 de ani,
anumite popoare s-au încrucișat cu neanderthalienii,
adică unii oameni din prezent au strămoși neanderthalieni.
De fapt, mulți strămoși neanderthalieni:
există atât de multe generații în 40.000 de ani,
încât materialul genetic al unui singur neanderthalian nu ar putea fi detectat.
Poți fi 100% francez și 2% neanderthalian -
chiar dacă ambele provin din procentul ADN de 1% care ne face diferiți,
ele reprezintă lucruri diferite.
Căutând urme ale strămoșilor noștri în ADN devine repede foarte complicat.
Modul în care moștenim ADN-ul și informațiile disponibile pentru testare
fac dificilă afirmarea cu certitudine a unor lucruri.