I am holding something remarkably old.
It is older than any human artifact,
older than life on Earth,
older than the continents and the oceans between them.
This was formed over four billion years ago
in the earliest days of the solar system
while the planets were still forming.
This rusty lump of nickel and iron may not appear special,
but when it is cut open ...
you can see that it is different from earthly metals.
This pattern reveals metallic crystals that can only form out in space
where molten metal can cool extremely slowly,
a few degrees every million years.
This was once part of a much larger object,
one of millions left over after the planets formed.
We call these objects asteroids.
Asteroids are our oldest and most numerous cosmic neighbors.
This graphic shows near-Earth asteroids orbiting around the Sun,
shown in yellow,
and swinging close to the Earth's orbit,
shown in blue.
The sizes of the Earth, Sun and asteroids have been greatly exaggerated
so you can see them clearly.
Teams of scientists across the globe are searching for these objects,
discovering new ones every day,
steadily mapping near-Earth space.
Much of this work is funded by NASA.
I think of the search for these asteroids as a giant public works project,
but instead of building a highway, we're charting outer space,
building an archive that will last for generations.
These are the 1,556 near-Earth asteroids discovered just last year.
And these are all of the known near-Earth asteroids,
which at last count was 13,733.
Each one has been imaged, cataloged
and had its path around the Sun determined.
Although it varies from asteroid to asteroid,
the paths of most asteroids can be predicted for dozens of years.
And the paths of some asteroids can be predicted with incredible precision.
For example, scientists at the Jet Propulsion Laboratory
predicted where the asteroid Toutatis was going to be four years in advance
to within 30 kilometers.
In those four years,
Toutatis traveled 8.5 billion kilometers.
That's a fractional precision
of 0.000000004.
(Laughter)
Now, the reason I have this beautiful asteroid fragment
is because, like all neighbors,
asteroids sometimes drop by unexpectedly.
(Laughter)
Three years ago today,
a small asteroid exploded over the city of Chelyabinsk, Russia.
That object was about 19 meters across,
or about as big as a convenience store.
Objects of this size hit the Earth every 50 years or so.
66 million years ago,
a much larger object hit the Earth,
causing a massive extinction.
75 percent of plant and animal species were lost,
including, sadly, the dinosaurs.
That object was about 10 kilometers across,
and 10 kilometers is roughly the cruising altitude of a 747 jet.
So the next time you're in an airplane,
snag a window seat, look out and imagine a rock so enormous
that resting on the ground,
it just grazes your wingtip.
It's so wide that it takes your plane one full minute to fly past it.
That's the size of the asteroid that hit the Earth.
It has only been within my lifetime
that asteroids have been considered a credible threat to our planet.
And since then, there's been a focused effort underway
to discover and catalog these objects.
I am lucky enough to be part of this effort.
I'm part of a team of scientists that use NASA's NEOWISE telescope.
Now, NEOWISE was not designed to find asteroids.
It was designed to orbit the earth and look far beyond our solar system
to seek out the coldest stars and the most luminous galaxies.
And it did that very well for its designed lifetime of seven months.
But today, six years later, it's still going.
We've repurposed it to discover and study asteroids.
And although it's a wonderful little space robot,
these days it's kind of like a used car.
The cryogen that used to refrigerate its sensors is long gone,
so we joke that its air-conditioning is broken.
It's got 920 million miles on the odometer,
but it still runs great
and reliably takes a photograph of the sky every 11 seconds.
It's taken 23 photos since I began speaking to you.
One of the reasons NEOWISE is so valuable
is that it sees the sky in the thermal infrared.
That means that instead of seeing the sunlight that asteroids reflect,
NEOWISE sees the heat that they emit.
This is a vital capability since some asteroids are as dark as coal
and can be difficult or impossible to spot with other telescopes.
But all asteroids, light or dark, shine brightly for NEOWISE.
Astronomers are using every technique at their disposal
to discover and study asteroids.
In 2010, a historic milestone was reached.
The community, together, discovered over 90 percent of asteroids
bigger than one kilometer across --
objects capable of massive destruction to Earth.
But the job's not done yet.
An object 140 meters or bigger could decimate a medium-sized country.
So far, we've only found 25 percent of those.
We must keep searching the sky for near-Earth asteroids.
We are the only species able to understand calculus
or build telescopes.
We know how to find these objects.
This is our responsibility.
If we found a hazardous asteroid with significant early warning,
we could nudge it out of the way.
Unlike earthquakes, hurricanes or volcanic eruptions,
an asteroid impact can be precisely predicted
and prevented.
What we need to do now is map near-Earth space.
We must keep searching the sky.
Thank you.
(Applause)
أحمل في يدي شيئًا قديمًا للغاية.
أقدم من أي شئ صنعه إنسان،
أقدم من الحياة على الأرض،
أقدم من القارت والمحيطات التي تفصل بينهما.
تشكّل هذا منذ أكثر من أربعة مليارات من السنين
في الأيام الأولى للنظام الشمسي
عندما كانت الكواكب لا تزال تتشكل.
هذه الكتلة الصدئة من النيكل والحديد قد لا تبدو مهمة،
لكن عند قطعها ...
يمكنكم أن تروا أنها مختلفة عن المعادن الأرضية.
يُظهر هذا النموذج بلورات معدنية تتشكل في الفضاء فقط
حيث يبرد المعدن المنصهر ببطء شديد،
بضع درجات كل مليون سنة.
كان ينتمي هذا إلى جسم أكبر من ذلك بكثير،
واحد من الملايين التي تُركت بعدما تشكلت الكواكب.
نسمي هذه الأجسام بالكويكبات.
تعتبر الكويكبات من أقدم جيراننا الكونية وأكثرها عددًا.
تبين هذه الصورة الكويكبات القريبة من الأرض والتي تدور حول الشمس،
الممثلة بالأصفر،
وتتأرجح قرب مدار الأرض،
الممثل بالأزرق،
كُبّرت أحجام الأرض والشمس والكويكبات كثيرًا
لكي تتمكنوا من رؤيتها بوضوح.
تبحث فِرقٌ من العلماء في مختلف أنحاء العالم عن هذه الأجسام،
ويكتشفون أجسامًا جديدة كل يوم،
من خلال تحليل الفضاء المحيط بالأرض بانتظام.
معظم هذه الأعمال تمولها وكالة ناسا.
أعتقد أن البحث عن هذه الكويكبات يعد بمثابة مشروع عمل عملاق وعام،
لكن بدلًا من بناء طريق عام، نقوم برسم الفضاء الخارجي،
نبني أرشيفًا سيستمر لأجيال.
عدد هذه الكويكبات القريبة من الأرض يبلغ 1556 واكتُشفت في العام الماضي فقط.
وهذه هي كل الكويكبات القريبة من الأرض المعروفة،
والبالغ عددها في آخر إحصاء 13,733.
وقد تم تصوير وتصنيف كل واحد منها
وتحديد مساره حول الشمس أيضًا.
على الرغم من أن هذا يختلف من كويكب إلى آخر،
غالبية الكويكبات يمكن التنبؤ بمسارها قبل عشرات السنين.
ويمكن التنبؤ بمسارات بعض الكويكبات بدقة متناهية.
على سبيل المثال، العلماء في مختبر الدفع النفاث
توقعوا أين سيكون الكويكب "توتاتيس" وذلك قبل أربع سنوات
على بعد 30 كيلومتراً.
وفي تلك السنوات الأربع،
قطع "توتاتيس" 8.5 بليون كيلومتر.
هذا عبارة عن دقة عشرية
من 0.000000004
(ضحك)
باختصار، السبب في أن لدي هذه القطعة من الكويكب الرائع
أنه ومثل كل الجيران،
تزورنا الكويكبات بدون سابق إنذار.
(ضحك)
قبل ثلاث سنوات،
انفجر كويكب صغير فوق مدينة تشيليابينسك في روسيا.
بلغ طول هذا الجسم حوالى 19 مترًا،
تقريبًا بحجم متجر.
أجسامٌ من هذا الحجم تضرب الأرض كل 50 عامًا أو نحو ذلك.
قبل 66 مليون سنة،
جسمٌ أكبر بكثير ضرب الأرض،
مما تسبب في حدوث انقراض هائل.
فُقدت 75 في المئة من أنواع النباتات والحيوانات،
بما في ذلك، للأسف، الديناصورات.
كان عرض هذا الجسم حوالي 10 كيلومتر،
و 10 كيلومتر تقريبًا هو أقصى ارتفاع فوق البحر لطائرة 747.
لذلك في المرة القادمة إذا كنت في طائرة،
اجلس أمام النافذة وانظر إلى الخارج وتخيل صخرة كبيرة جدًا
والتي حتى وهي على الأرض،
ممكن أن تلمس طرفًا من أجنحة الطائرة.
هو كبير جدًا لدرجة أنه سيأخذ من طائرتك عدة دقائق لتمر من خلاله.
هذا هو حجم الكويكب الذي ضرب الأرض.
لقد كان فقط في حياتي
أن الكويكبات تعد بمثابة تهديد محقَّق لكوكبنا.
ومنذ ذلك الحين، كانت هناك جهود مركزة جارية
لاكتشاف وتصنيف هذه الأجسام.
يحالفني الحظ لكوني جزءًا من هذا المجهود.
أنا جزء من فريق من العلماء الذي يستخدم تلسكوب NEOWISE الخاص بـ(ناسا).
في الواقع، لم يُصمم NEOWISE للعثور على الكويكبات.
إنما ليدور حول الأرض وينظر إلى ما هو أبعد من نظامنا الشمسي
للبحث عن أبرد النجوم ومعظم المجرات المضيئة.
وقد فعل ذلك بشكل جيد طوال مدة حياته المقرَّرة وهي سبعة أشهر.
ولكن اليوم، بعد ست سنوات، لا يزال مُستمرًا.
فقد أعدنا تغييره لاكتشاف ودراسة الكويكبات.
وعلى الرغم من أنه روبوت رائع ذو مساحة صغيرة،
يعتبر هذه الأيام نوعًا مثل سيارة مستعملة.
لم يعمل سائل التبريد الذي يستخدم لتبريد أجهزة الاستشعار لفترة طويلة،
لذلك نحن نمزح فيما بيننا أن مكيف الهواء معطل.
لقد وصل إلى 920 مليون ميلًا على عداد المسافات،
ولكن لا يزال يعمل ببراعة
و يلتقط على نحو موثوق صورة للسماء كل 11 ثانية.
لقد التقط 23 صورة منذ أن بدأت الحديث معكم.
أحد الأسباب التي جعلت NEOWISE ذو أهمية
هو أنه يرى السماء من خلال الأشعة تحت الحمراء الحرارية.
وهذا يعني أنه بدلًا من رؤية أشعة الشمس التي تعكسها الكويكبات،
يرى NEOWISE الحرارة التي تنبعث منها.
وهذه قدرة مهمة لأن بعض الكويكبات مظلمة مثل الفحم
ويمكن أن تكون صعبة أو مستحيلة أن تحددها تليسكوبات أخرى.
ولكن كل الكويكبات المضيئة أو المظلمة تتألق لـNEOWISE.
يستخدم علماء الفلك كل تقنية تحت تصرفهم
لاكتشاف ودراسة الكويكبات.
في عام 2010، تم التوصل إلى معلم تاريخي.
المجتمع، مع بعض، اكتشفوا أكثر من 90 بالمئة من الكويكبات
أكبر من كيلومتر واحد في الطول --
أجسام قادرة على التدمير الهائل للأرض.
لكن لم ينته العمل بعد.
جسم حجمه 140 مترا أو أكثر يمكن أن يدمر دولة متوسطة الحجم.
وحتى الآن، وجدنا فقط 25 في المئة من هؤلاء.
يجب أن نواصل البحث في السماء على الكويكبات القريبة من الأرض.
نحن الكائنات الوحيدة القادرة على فهم علم التفاضل والتكامل
أو بناء تيليسكوبات.
نعرف كيفية العثور على هذه الأجسام.
هذا يقع على عاتقنا.
إذا وجدنا كويكب خطير مع إنذار مبكر مهم،
يمكننا دفعه للخروج من الطريق.
على عكس الزلازل والأعاصير أو الانفجارات البركانية،
يمكن توقع تأثير الكويكب على وجه الدقة
ويمكن ردعه.
ما نحتاج إلى القيام به الآن هو خريطة للفضاء القريب من الأرض.
يتحتم علينا مواصلة البحث في السماء.
شكرًا لكم.
(تصفيق)
Държа нещо, което е изключително старо.
По-старо от всички предмети, изработени от човешка ръка,
по-старо от живота на Земята,
по-старо от континентите и океаните помежду им.
То се е образувало преди повече от 4 милиарда години
в най-ранните дни на Слънчевата система,
докато планетите още са се формирали.
Тази ръждясала буца от никел и желязо може и да не изглежда специална,
но като я отворите...
ще видите, че се различава от земните метали.
Структурата разкрива метални кристали, които се образуват само в космоса,
където разтопеният метал изстива изключително бавно,
с няколко градуса на всеки милион години.
Това парче е било част от много по-голям обект,
една от милионите останки след създаването на планетите.
Наричаме тези обекти астероиди.
Астероидите са най-старите ни и най-многобройни космически съседи.
Графиката показва близките до Земята астероиди в орбита около Слънцето -
показани са в жълто
и въртящите се близо до земната орбита -
показани са в синьо.
Размерите на Земята, Слънцето и астероидите са силно увеличени,
за да ги виждате ясно.
Екипи от учени по целия свят търсят такива обекти
и откриват нови всеки ден,
картографирайки постоянно близкото до Земята пространство.
Голяма част от работата се финансира от НАСА.
Аз смятам търсенето на астероиди за колосален публичен проект,
но вместо да строим магистрала, правим карта на открития космос,
създавайки архив, който ще се запази за поколенията.
Това са 1556-те близки до Земята астероиди, открити миналата година.
А това са всички известни ни астероиди близо до Земята,
които при последното преброяване бяха 13,733.
Всеки от тях е изобразен, каталогизиран
и пътят му около Слънцето е установен.
Въпреки че има разлика между астероидите,
пътищата на повечето могат да се предскажат за десетки години.
А пътищата на някои астероиди могат да се предвидят с невероятна точност.
Например, учените от Jet Propulsion Laboratory
предсказаха къде ще бъде астероидът Тутатис четири години предварително
с точност 30 километра.
За тези четири години
Тутатис измина 8,5 милиарда километра.
Това е незначително отклонение
от 0.000000004.
(Смях)
Започнах с този красив разказ за астероидите
защото, както всички съседи,
астероидите понякога се отбиват неочаквано.
(Смях)
Преди точно три години
един малък астероид избухна над град Челябинск, Русия.
Този обект беше около 19 метра в диаметър
или голям колкото магазин за хранителни стоки.
Обекти с тази големина удрят Земята на всеки 50 години.
Преди 66 милиона години
много по-голям астероид ударил Земята
и причинил масово унищожение.
75 процента от растителните и животинските видове изчезнали,
включително, за жалост, динозаврите.
Този астероид бил с диаметър около 10 километра -
10 километра е горе-долу височината, на която лети Боинг 747.
Следващият път, когато летите,
заемете място до прозореца, погледнете навън и си представете огромна скала,
която, стоейки на земята,
одрасква върха на крилото.
Толкова е широка, че на самолета ви му трябва цяла минута да я прелети.
Такава е големината на астероида ударил Земята.
Едва в рамките на моя живот
астероидите бяха сметнати за реална заплаха за планетата ни.
И оттогава се полагат концентрирани усилия
тези обекти да бъдат открити и каталогизирани.
Имам щастието да бъда част от тези усилия.
Участвам в екип от учени, които използват телескопа NEOWISE на НАСА.
NEOWISE не е проектиран да търси астероиди.
Проектиран е да се върти около Земята и да гледа далеч отвъд Слънчевата система,
за да търси най-студените звезди и най-светлите галактики.
И го правеше много добре през планирания си 7-месечен живот.
Но днес, шест години по-късно, той още работи.
Променихме целта му - да открива и проучва астероиди.
И въпреки че е прекрасен малък космически робот,
напоследък се държи като стара кола.
Криогенът, охлаждал сензорите му, отдавна липсва,
затова се шегуваме, че климатикът му е счупен.
Изминал е 920 милиона мили според одометъра,
но още се движи чудесно
и отговорно снима небето на всеки 11 секунди.
Направил е 23 снимки откакто започнах да ви говоря.
Една от причините NEOWISE да е толкова ценен
е, че той вижда небето в топлинно инфрачервено.
Това означава, че вместо да вижда светлината, която астероидите отразяват,
NEOWISE улавя топлината, която излъчват.
Това е важна способност, защото някои астероиди са черни като въглища
и може да е трудно или невъзможно да бъдат забелязани с други телескопи.
Всички астероиди, светли или тъмни, светят ярко за NEOWISE.
Астрономите използват всички техники, с които разполагат,
за да откриват и проучват астероиди.
През 2010 стигнахме до исторически рекорд.
Заедно с общността открихме над 90 процента от астероидите
с диаметър по-голям от 1 километър -
обекти, способни да причинят огромни разрушения на Земята.
Но работата още не е свършена.
Обект с диаметър 140 или повече метра може да унищожи страна със средни размери.
Засега сме открили едва 25 процента от тези обекти.
Трябва да продължим да претърсваме небето за близки до Земята астероиди.
Ние сме единственият вид, който разбира от математически анализ
и може да строи телескопи.
Знаем как да търсим тези обекти.
Това е наша отговорност.
Ако открием опасен астероид достатъчно рано,
бихме могли да променим пътя му.
За разлика от земетресенията, ураганите и вулканичните изригвания,
последиците от астероида могат точно да се предвидят
и да се предотвратят.
Сега трябва да направим карта на пространството около Земята.
Трябва да продължим да търсим в небето.
Благодаря ви.
(Аплодисменти)
Estic sostenint una cosa considerablemente antiga.
És més antic que qualsevol artefacte humà,
més antic que la vida a la Terra,
més antic que els continents i els oceans que els separen.
Això va ser format fa més de quatre mil milions d'anys
en els primers dies del sistema solar,
quan els planetes encara s'estaven formant.
Aquest tros de níquel i ferro oxidat pot no semblar especial,
però quan l'obrim,
podem veure que és diferent als metalls de la Terra.
Aquest patró revela cristalls metàl·lics que només poden formar-se a l'espai,
on el metall fos es refreda de manera summament lenta;
uns pocs graus cada milió d'anys.
Aquest formava part de un objecte més gran,
un dels milions sobrants quan es van formar els planetes.
Aquests objectes s'anomenen asteroides.
Els asteroides són els nostres veïns còsmics més antics i nombrosos.
Aquest gràfic mostra els asteroides a prop de la Terra en òrbita amb el Sol,
en groc,
i oscil·lant a prop de la òrbita terrestre,
en blau.
Les mesures de la Terra, el Sol i els asteroides es van augmentar
perquè els pugueu veure amb claredat.
Equips de científics de tot el món estàn buscant aquests objectes;
descobrint-ne nous cada dia,
traçant constantment l'espai proper a la Terra.
Gran part d'aquest treball es finançat per la NASA.
Buscar asteroides és com un gran projecte d'obres públiques,
però en lloc de construir una carretera, tracem l'espai exterior
construint un archiu que durarà per generacions.
Aquests són els 1.556 asteroides propers a la Terra descoberts l'any passat.
I aquests són tots els asteroides propers a la Terra coneguts,
que a l'últim recompte van ser 13.733.
Cadascún d'ells ha sigut visualitzat, catalogat
i s'ha determinat la seva trajectòria al voltant del Sol.
Tot i que varia d'asteroide a asteroide,
les seves trajectòries es poden predir amb dotzenes d'anys.
I la d'alguns asteroides es poden predir amb una exactitud increïble.
Per exemple, els científics del Jet Propulsion Laboratory
van predir on estaria l'asteroide Toutatis quatre anys abans,
a menys de 30 quilòmetres.
En aquells quatre anys,
Toutatis va viatjar 8,5 mil milions de quilòmetres.
Aquesta és una precisió fraccionària
de 0,000000004.
(Rialles)
La raó perquè tinc aquest bonic fragment d'asteroide
es perquè, com tots els veïns,
els asteroides a vegades cauen inesperadament.
(Rialles)
Avui fa tres anys,
un petit asteroide va explotar sobre la ciutat de Chelyabinsk, a Rússia.
Aquest objecte tenia uns 19 metres de diàmetre,
era tan gran com un supermercat.
Objectes d'aquesta mida colpejen la Terra cada 50 anys més o menys.
Fa 66 milions d'anys,
un objecte més gran va xocar contra la Terra,
provocant una extinció massiva.
El 75 per cent de les espècies de plantes i animals es van perdre,
incloent, tristament, als dinosaures.
Aquest objecte tenia un diàmetre de 10 quilòmetres
i 10 quilòmetres és aproximadament l'altitud de creuer d'un Jet 747.
La pròxima vegada que estiguin a un avió,
seguin al seient de la finestra, mirin cap a fora i imaginin una roca
tan enorme, que estant sobre el sòl,
quasi aconsegueix fregar l'extrem de l'ala.
Tan ample que l'avió triga un minut en passar volant sobre aquesta.
Aquesta és la mida del asteroide que va colpejar la Terra.
Només durant el període de la meva vida,
els asteroides han sigut considerats una gran amenaça pel nostre planeta.
Des de llavors, es fa un gran esforç
per descobrir i catalogar aquests objectes.
Tinc la sort de ser part d'aquest esforç.
Sóc part d'un grup de científics,
que utilitza el telescopi NEOWISE de la NASA.
NEOWISE no va ser dissenyat per trobar asteroides.
Va ser dissenyat per orbitar la Terra i veure més enllà del Sistema Solar,
per trobar les estrelles més fredes i les galàxies més lluminoses.
I ho va fer molt bé durant els seus set mesos de vida útil.
Però avui, 6 anys després, segueix actiu.
L'hem reutilitzat per descobrir i estudiar asteroides.
I tot i que és un petit robot espacial fantàstic,
ara és com un cotxe usat.
El criògen que refrigerava els seus sensors fa temps que no funciona,
fèiem broma dient que el seu aire acondicionat no serveix.
Té 920 milions de milles en l'odòmetre,
però encara funciona molt bé
i pren una fotografia fiable del cel cada 11 segons.
Ha pres 23 fotografies des de que he començat a parlar.
Una de les raons per les quals NEOWISE és tan valuós
és perque percep el cel en infraroig tèrmic.
En lloc de veure la llum solar que els asteroides reflexen,
NEOWISE veu la calor que emeten.
Aquesta és una capacitat vital,
perque alguns asteroides són foscos com el carbó
i pot ser difícil o impossible trobar-los amb altres telescopis.
Però tots els asteroides, brillants o foscos, brillen per NEOWISE.
Els astrònoms utilitzen totes les tècniques a la seva disposició,
per descobrir i estudiar els asteroides.
Al 2010, es va aconseguir una fita històrica.
Tota la comunitat va descobrir al voltant del 90% d'asteroides,
majors a 1 quilòmetre de diàmetre;
objectes capaços de provocar una destrucció massiva a la Terra.
Però el treball no ha acabat.
Un objecte de 140 metres o més, podria destruir a un país de mida mitjana.
Fins ara, només hem trobat el 25 per cent d'aquests.
Hem de continuar buscant asteroides propers a la Terra en el cel.
Som la única espècie capaç d'entendre càlculs,
o construir telescopis.
Sabem com trobar aquests objectes.
Aquesta és la nostra responsabilitat.
Si trobéssim un asteroide perillós, amb un avís previ significatiu,
podriem desviar-lo del seu curs.
A diferència dels terratrèmols, huracans o erupcions volcàniques,
l'impacte d'un asteroide pot ser predit amb precisió
i evitat.
Ara necessitem mapejar l'espai proper a la Terra.
Hem de seguir buscant el cel.
Gràcies.
Držím v ruce něco pozoruhodně starého.
Je to starší než jakýkoli lidský artefakt,
starší než život na Zemi,
starší než kontinenty a oceány mezi nimi.
Tohle vzniklo před více než 4 miliardami let
v nejranějším období naší sluneční soustavy,
když se planety stále utvářely.
Tahle rezavá hrouda niklu a železa možná nevypadá nijak zvláštně,
ale když se rozřízne ...
můžete vidět, že je jiná než pozemské kovy.
Tento vzor odhaluje kovové krystaly, které mohou vznikat pouze ve vesmíru,
kde roztátý kov může chladnout extrémně pomalu,
o pár stupňů každých milion let.
Tohle bylo dříve součástí mnohem většího objektu,
jednoho z milionu, které zbyly po vzniku planet.
Tyto objekty nazýváme asteroidy.
Asteroidy jsou naši nejstarší a nejpočetnější kosmičtí sousedé.
Zde můžete vidět asteroidy blízké Zemi, obíhající kolem Slunce
znázorněné ve žluté,
a točících se kolem orbity Země,
znázorněné v modré.
Velikosti Země, Slunce i asteroidů jsou hodně přehnané,
abyste je mohli dobře vidět.
Týmy vědců z celého světa hledají tyto objekty,
nachází nové každým dnem
a postupně mapují prostor okolo Země.
Velká část těchto prací je financována NASA.
Vnímám tohle pátrání po asteroidech jako obrovský projekt veřejných prací,
ale místo stavění dálnice mapujeme okolní vesmír
a budujeme archiv, který vydrží po generace.
Tohle je 1 556 asteroidů blízkých Zemi, které byly objeveny jen loňský rok.
A tohle jsou všechny známé asteroidy blízké Zemi,
kterých bylo při posledním sčítání 13 733.
Každý byl vyobrazen, zařazen do katalogu
a byla určena jeho trasa kolem Slunce.
I přesto, že u každého asteroidu je to jiné,
trasy většiny asteroidů je možné předpovědět mnoho let dopředu.
A trasy některých asteroidů je možné předpovědět s neuvěřitelnou přesností.
Jako například vědci z Jet Propulsion Laboratory,
kteří předpověděli, kde se bude nacházet asteroid Toutatis za čtyři roky
s odchylkou 30 kilometrů.
Za tyto čtyři roky
Toutatis urazil vzdálenost 8,5 miliardy kilometrů
To znamená dílčí přesnost
0,000000004.
(Smích)
Důvod, proč mám tento krásný kus asteroidu je ten,
že se u vás jako všichni sousedé
někdy neočekávaně zastaví.
(Smích)
Před třemi lety v tento den
shořel asteroid nad městem Čeljabinsk v Rusku.
Měl v průměru 19 metrů,
zhruba velikost samoobsluhy.
Objekty této velikosti zasáhnou Zemi zhruba každých 50 let.
Před 66 milióny let
zasáhl Zemi mnohem větší objekt
a způsobil masivní vyhynutí.
75 % rostlinných a živočišných druhů bylo ztraceno,
bohužel včetně dinosaurů.
Ten objekt měl v průměru okolo 10 kilometrů
a to je zhruba letová hladina tryskáče 747.
Takže až budete příště v letadle,
vezměte si místo u okénka, vyhlédněte ven a představte si kámen tak obrovský,
že zatímco je na zemi
tak špičkou dosáhne ke křídlu letadla.
Je tak široký, že by letadlu zabralo celou minutu jej obletět.
Takhle velký byl asteroid, který zasáhl Zemi.
Až během mého života
byly asteroidy považovány za možnou hrozbu pro naši planetu.
A od té doby soustavně usilujeme
o objevování a katalogizaci těchto objektů.
Měla jsem štěstí, že jsem se stala součástí tohoto úsilí.
Jsem součástí týmu vědců používajících teleskop NASA NEOWISE.
NEOWISE nebyl navržen na vyhledávání asteroidů.
Byl navržen pro obíhání Země a nahlížení za hranice naší sluneční soustavy,
hledal nejstudenější hvězdy a nejjasnější galaxie.
To dělal velmi dobře po dobu plánované životnosti sedmi měsíců.
Ale dnes, šest let později, je stále v provozu.
Používáme ho k objevování a studování asteroidů.
A i přesto, že je to vynikající vesmírný robot,
poslední dobou je spíš jako použité auto.
Kryogen, který dříve ochlazoval jeho senzory je dávno pryč,
vtipkujeme, že má rozbitou klimatizaci.
Najeto má 1 480 milionů kilometrů,
ale stále skvěle funguje
a spolehlivě fotografuje oblohu každých 11 sekund.
Za tu dobu co s vámi mluvím pořídil 23 fotografií.
Jedním z důvodů, proč je NEOWISE tak cenný je to,
že vidí oblohu v termálním infračerveném světle.
To znamená, že místo vnímání světla, které asteroidy odrazují,
NEOWISE vidí teplo, které vyzařují.
Což je zásadní schopnost, protože některé asteroidy jsou temné jako uhlí,
a je obtížné nebo nemožné je najít jinými teleskopy
Ale všechny asteroidy, světlé nebo tmavé, září jasně pro NEOWISE.
Astronomové používají všechny techniky, které mají k dispozici,
k objevování a studiu asteroidů.
V roce 2010 byl dosažen důležitý milník.
Komunita vědců společně objevila 90 % asteroidů
o průměru větším než jeden kilometr --
objektů schopných způsobit na Zemi obrovskou škodu.
Ale naše práce není u konce.
Objekt velikosti 140 metrů a větší by mohl zničit středně velkou zemi.
Těch jsme zatím našli jen 25 procent.
Musíme pokračovat v prohledávání oblohy kvůli asteroidům blízkým Zemi.
Jsme jediným druhem schopným pochopit matematiku
nebo stavět teleskopy.
My víme jak tyto objekty najít.
Je to naše zodpovědnost.
Pokud bychom našli nebezpečný asteroid s dostatečně brzkým varováním,
mohli bychom ho postrčit z jeho dráhy.
Na rozdíl od zemětřesení, hurikánů a výbuchů sopek
dopad asteroidu lze přesně předpovědět
a předejít.
Nyní je potřeba zmapovat prostor okolí Země.
Musíme pokračovat v prohledávání oblohy.
Děkuji.
(Potlesk)
Κρατώ κάτι εξαιρετικά παλιό.
Είναι παλαιότερο από οποιοδήποτε ανθρώπινο κατασκεύασμα,
παλαιότερο από τη ζωή πάνω στη Γη,
παλαιότερο από τις ηπείρους και τους ωκεανούς ανάμεσά τους.
Αυτό δημιουργήθηκε πάνω από τέσσερα δισεκατομμύρια χρόνια πριν
στις πρώτες μέρες του ηλιακού μας συστήματος
όταν οι πλανήτες ακόμη σχηματίζονταν.
Αυτό το σκουριασμένο κομμάτι νικελίου και σιδήρου μπορεί να μη φαίνεται ξεχωριστό,
αλλά όταν το ανοίξετε κόβοντάς το...
μπορείτε να δείτε ότι είναι διαφορετικό από τα γήινα μέταλλα.
Το μοτίβο αποκαλύπτει μεταλλικούς κρυστάλλους
που δημιουργούνται μόνο στο διάστημα,
όπου το τετηγμένο μέταλλο μπορεί να κρυώσει πολύ αργά,
λίγους βαθμούς κάθε εκατομμύριο χρόνια.
Κάποτε ήταν μέρος ενός μεγαλύτερου αντικειμένου,
ενός από τα εκατομμύρια που ξέμειναν αφότου δημιουργήθηκαν οι πλανήτες.
Τα ονομάζουμε αστεροειδείς.
Οι αστεροειδείς είναι οι παλαιότεροι και πιο πολυπληθέστεροι κοσμικοί γείτονές μας.
Το γραφικό δείχνει γεωπλήσιους αστεροειδείς σε τροχιά γύρω από τον Ήλιο,
με κίτρινο,
και τους εγγύς στην τροχιά της Γης,
με μπλε.
Τα μεγέθη της Γης, του Ηλίου και των αστεροειδών είναι υπερβολικά,
ώστε να τα δείτε πιο καθαρά.
Ομάδες επιστημόνων σε όλον τον κόσμο ψάχνουν για αυτά τα αντικείμενα,
ανακαλύπτουν νέα κάθε μέρα,
χαρτογραφώντας σταθερά το γεωπλήσιο διάστημα.
Πολύ από αυτή τη δουλειά χρηματοδοτείται από τη NASA.
Θεωρώ την αναζήτηση αυτών των αστεροειδών σαν ένα μεγάλο δημόσιο έργο,
αλλά αντί να φτιάχνουμε μια λεωφόρο, χαρτογραφούμε το διάστημα,
χτίζουμε ένα αρχείο που θα κρατήσει για γενεές.
Αυτοί είναι οι 1.556 γεωπλήσιοι αστεροειδείς που ανακαλύφθηκαν πέρσι.
Και αυτοί είναι όλοι οι γνωστοί γεωπλήσιοι αστεροειδείς,
όπου στην τελευταία καταμέτρηση ήταν 13.733.
Καθένας έχει φωτογραφηθεί, καταγραφεί
και το μονοπάτι του γύρω από τον Ήλιο έχει προσδιοριστεί.
Αν και διαφέρουν από αστεροειδή σε αστεροειδή,
τα περισσότερα μονοπάτια μπορούν να προβλεφθούν για δεκάδες χρόνια.
Τα μονοπάτια μερικών αστεροειδών μπορούν να προβλεφθούν με εξαιρετική ακρίβεια.
Για παράδειγμα, επιστήμονες στο Εργαστήριο Αεριοπροώθησης
προέβλεψαν πού θα βρισκόταν ο αστεροειδής Τουτάτης σε τέσσερα χρόνια
σε ακτίνα 30 χιλιομέτρων.
Μέσα σε αυτά τα τέσσερα χρόνια,
ο Τουτάτης ταξίδεψε 8,5 δισεκατομμύρια χιλιόμετρα.
Αυτή είναι μια κλασματική ακρίβεια
του 0.000000004.
(Γέλια)
Τώρα, ο λόγος που έχω αυτό το όμορφο θραύσμα αστεροειδή
είναι επειδή, όπως όλοι οι γείτονες,
οι αστεροειδείς έρχονται καμιά φορά απρόσμενα.
(Γέλια)
Σήμερα πριν από τρία χρόνια,
ένας μικρός αστεροειδής εξερράγη πάνω από την πόλη Τσελιαμπίνσκ στη Ρωσία.
Αυτό το αντικείμενο είχε πλάτος περίπου 19 μέτρα
ή το μέγεθος σχεδόν ενός παντοπωλείου.
Αντικείμενα αυτού του μεγέθους χτυπούν τη Γη περίπου κάθε 50 χρόνια.
Πριν από 66 εκατομμύρια χρόνια,
ένα πολύ μεγαλύτερο αντικείμενο χτύπησε τη Γη,
προκαλώντας μια μαζική εξαφάνιση.
Το 75% των ειδών φυτών και ζώων χάθηκαν,
συμπεριλαμβανομένων, δυστυχώς, των δεινοσαύρων.
Αυτό το αντικείμενο είχε πλάτος περίπου 10 χιλιόμετρα,
10 χιλιόμετρα είναι περίπου το ύψος πτήσης ενός τζετ 747.
Την επόμενη φορά που θα είστε σε αεροπλάνο,
πιάστε θέση στο παράθυρο, κοιτάξτε έξω και φανταστείτε έναν βράχο τόσο μεγάλο
που τοποθετημένος στο έδαφος,
αγγίζει το φτερό σας.
Είναι τόσο φαρδύ
που το αεροπλάνο σας χρειάζεται ένα πλήρες λεπτό για να τον περάσει.
Αυτό είναι το μέγεθος του αστεροειδή που χτύπησε τη Γη.
Κατά τη διάρκεια της ζωής μου
οι αστεροειδείς θεωρούνται μια αξιόπιστη απειλή για τον πλανήτη μας.
Από τότε, υπάρχει μια εστιασμένη προσπάθεια σε εξέλιξη
να ανακαλύψουμε και να καταγράψουμε αυτά τα αντικείμενα.
Έχω την τύχη να είμαι μέρος αυτής της προσπάθειας.
Είμαι σε μια ομάδα επιστημών
που χρησιμοποιούν το τηλεσκόπιο NEOWISE της NASA.
Αυτό δεν έχει σχεδιαστεί για να βρίσκει αστεροειδείς.
Σχεδιάστηκε να περιστρέφεται γύρω από τη Γη
και να κοιτάει πέρα από το ηλιακό μας σύστημα
για να ψάξει για τα πιο κρύα αστέρια και τους πιο φωτεινούς γαλαξίες.
Το έκανε πολύ καλά στην προγραμματισμένη διάρκεια ζωής των επτά μηνών.
Αλλά σήμερα, μετά από έξι χρόνια, συνεχίζει ακόμη.
Το μετατρέψαμε να ανακαλύπτει και να μελετά αστεροειδείς.
Αν και είναι ένα υπέροχο μικρό διαστημικό ρομπότ,
πλέον είναι σαν ένα μεταχειρισμένο αυτοκίνητο.
Το κρυογόνο που ψύχει τους αισθητήρες του έχει τελειώσει προ πολλού,
έτσι αστειευόμαστε ότι έχει χαλάσει το κλιματιστικό.
Έχει 1,48 δισεκατομμύρια χιλιόμετρα στο οδόμετρο,
αλλά ακόμη πάει καλά
και τραβάει αξιόπιστα μια φωτογραφία του ουρανού κάθε 11 δευτερόλεπτα.
Έχει τραβήξει 23 φωτογραφίες από τη στιγμή που ξεκίνησα να μιλάω.
Ένας από τους λόγους που είναι τόσο πολύτιμο
είναι επειδή βλέπει τον ουρανό στο θερμικό υπέρυθρο.
Δηλαδή αντί να βλέπει το φως του ήλιου που αντανακλούν οι αστεροειδείς,
το NEOWISE βλέπει τη ζέστη που εκπέμπουν.
Είναι μια πολύ σημαντική δυνατότητα αφού μερικοί αστεροειδείς είναι θεοσκότεινοι
και μπορεί να είναι δύσκολο ή απίθανο να φανούν με άλλα τηλεσκόπια.
Αλλά όλοι οι αστεροειδείς, φωτεινοί ή σκοτεινοί, λάμπουν για το NEOWISE.
Οι αστρονόμοι χρησιμοποιούν κάθε τεχνική στη διάθεσή τους
για να ανακαλύψουν και να μελετήσουν αστεροειδείς.
Το 2010, επιτεύχθηκε ένα ιστορικό ορόσημο.
Η κοινότητα, μαζί, ανακάλυψε πάνω από το 90 τοις εκατό των αστεροειδών
μεγαλύτερους από ένα χιλιόμετρο μήκος --
αντικείμενα ικανά για μαζική καταστροφή στη Γη.
Αλλά δεν έχει τελειώσει ακόμη η δουλειά.
Ένα αντικείμενο πάνω από 140 μέτρα
θα μπορούσε να καταστρέψει μια χώρα μεσαίου μεγέθους.
Μέχρι τώρα, έχουμε βρει μόνο το 25 τοις εκατό αυτών.
Πρέπει να συνεχίσουμε να ψάχνουμε τον ουρανό για γεωπλήσιους αστεροειδείς.
Είμαστε το μόνο είδος που μπορεί να καταλάβει τον διαφορικό λογισμό
ή να χτίσει τηλεσκόπια.
Ξέρουμε πώς να βρούμε αυτά τα αντικείμενα.
Είναι η ευθύνη μας.
Αν βρούμε έναν επικίνδυνο αστεροειδή με σημαντικά πρώιμη προειδοποίηση,
θα μπορούσαμε να τον σπρώξουμε μακριά.
Σε αντίθεση με τους σεισμούς, τους τυφώνες ή τα ηφαίστεια,
η πρόσκρουση ενός αστεροειδή μπορεί να προβλεφθεί με ακρίβεια
και να εμποδιστεί.
Τώρα πρέπει να χαρτογραφήσουμε το γεωπλήσιο διάστημα.
Πρέπει να συνεχίσουμε να ψάχνουμε το διάστημα.
Σας ευχαριστώ.
(Χειροκρότημα)
Estoy sosteniendo algo extraordinariamente antiguo.
Es más antiguo que cualquier artefacto humano,
más antiguo que la vida en la Tierra,
más antiguo que los continentes y los océanos entre ellos.
Esto se formó hace más de cuatro mil millones de años
en los primeros días del Sistema Solar
cuando los planetas aún se estaban formando.
Este pedazo oxidado de níquel y hierro puede no parecer especial,
pero cuando lo cortamos...
se puede ver que es diferente de los metales terrestres.
Este patrón revela cristales metálicos que sólo pueden formarse en el espacio
donde el metal fundido se enfría de manera sumamente lenta;
unos pocos grados cada millón de años.
Esto fue una vez parte de un objeto mucho más grande,
uno de los millones sobrantes cuando se formaron los planetas.
Llamamos a estos objetos asteroides.
Los asteroides son nuestros vecinos cósmicos más antiguos y numerosos.
Esta gráfica muestra asteroides cercanos a la Tierra,
orbitando alrededor del Sol, en color amarillo
y oscilando cerca a la órbita terrestre, en color azul.
Las medidas de la Tierra, el Sol y los asteroides
se aumentaron para que puedan verlos con claridad.
Equipos de científicos de todo el mundo están buscando estos objetos;
descubriendo nuevos cada día,
constantemente trazando el espacio cercano a la Tierra.
Gran parte de este trabajo es financiado por la NASA.
Buscar asteroides es como un gran proyecto de obras públicas,
pero en vez de construir una carretera, trazamos el espacio exterior
construyendo un archivo que durará por generaciones.
Estos son los 1,556 asteroides cercanos a la Tierra descubiertos el año pasado.
Y estos son todos los asteroides cercanos a la tierra conocidos,
que en el último recuento fueron 13,733.
Cada uno ha sido visualizado, catalogado
y se ha determinado su trayectoria al rededor del Sol.
Aunque varía de asteroide a asteroide,
sus trayectorias se puedes predecir con docenas de años.
Y la de algunos asteroides se puede predecir con una exactitud increíble.
Por ejemplo, científicos del laboratorio Jet Propulsion
predijeron dónde iba a estar el asteroide Toutatis cuatro años antes,
a menos de 30 km.
En esos cuatro años,
Toutatis recorrió 8.5 miles de millones de km.
Esa es una precisión fraccionaria
de 0.000000004
(Risas)
La razón por la que tengo este hermoso fragmento de asteroide
es porque, como todos los vecinos,
los asteroides a veces caen inesperadamente.
(Risas)
Hoy hace tres años,
un pequeño asteroide explotó sobre la ciudad de Chelyabinsk, Rusia.
Ese objeto tenía unos 19 metros de diámetro,
o tan grande como un supermercado.
Objetos de este tamaño golpean la Tierra cada 50 años más o menos.
Hace 66 millones de años,
un objeto mucho más grande golpeó la Tierra,
el cual causó una extinción masiva.
El 75 % de las plantas y especies animales se perdió,
incluyendo, tristemente, los dinosaurios.
Ese objeto tenía un diámetro de 10 km
y 10 km es aproximadamente la altitud de crucero de un Jet 747.
La próxima vez que estén en un avión,
tomen el asiento de la ventana, miren hacia afuera e imaginen una roca
tan enorme, que estando sobre el suelo,
casi logra rozar el extremo del ala.
Tan amplia que le tome al avión un minuto entero pasar volando sobre ella.
Ese es el tamaño del asteroide que golpeó la Tierra.
Únicamente, durante el periodo de mi vida,
los asteroides han sido considerados una gran amenaza para nuestro planeta.
Desde entonces, se hace un esfuerzo
para descubrir y catalogar estos objetos.
Tengo suerte de ser parte de este esfuerzo.
Soy parte de un grupo de científicos,
que utiliza el telescopio NEOWISE de la NASA.
NEOWISE no fue diseñado para encontrar asteroides.
Fue diseñado para orbitar la Tierra y ver más allá de nuestro Sistema Solar,
para buscar las estrellas más frías y las galaxias más luminosas.
Y lo hizo muy bien durante sus siete meses de vida útil.
Pero hoy, 6 años después, sigue activo.
Lo hemos reutilizado para descubrir y estudiar asteroides.
Y aunque es un pequeño robot espacial estupendo,
en estos días es como un carro usado.
El criógeno que refrigeraba sus sensores no funciona desde hace tiempo,
bromeamos diciendo que su aire acondicionado no sirve.
Tiene 920 millones de millas en el odómetro,
pero aún funciona muy bien
y toma una fotografía fiable del cielo cada 11 segundos.
Ha tomado 23 fotografías desde que empecé a hablarles.
Una razón por la que NEOWISE es tan valioso,
es porque percibe el cielo en infrarrojo térmico.
En lugar de ver la luz solar que los asteroides reflejan,
NEOWISE percibe el calor que ellos emiten.
Esta es una capacidad vital,
porque algunos asteroides son oscuros como el carbón
y puede ser difícil o imposible encontrarlos con otros telescopios.
Pero todos los asteroides, brillantes u oscuros, brillan para NEOWISE.
Los astrónomos utilizan todas las técnicas a su disposición,
para encontrar y estudiar los asteroides.
En el 2010, se logró un hito histórico.
Toda la comunidad descubrió alrededor del 90 % de asteroides,
mayores a 1 km de diámetro;
objetos capaces de generar una destrucción masiva en la Tierra.
Pero el trabajo no ha terminado.
Un objeto de 140 metros o más, podría destruir a un país de tamaño medio.
Hasta el momento, únicamente hemos encontrado un 25 % de estos.
Debemos continuar buscando asteroides cercanos a la Tierra en el cielo.
Somos la única especie capaz de entender cálculos,
o construir telescopios.
Sabemos cómo encontrar estos objetos.
Esta es nuestra responsabilidad.
Si encontramos un asteroide peligroso, con un aviso previo significativo,
podríamos desviarlo de su curso.
A diferencia de los terremotos, huracanes o erupciones volcánicas,
el impacto de un asteroide puede ser predicho con precisión
y evitado.
Ahora necesitamos mapear el espacio cercano a la Tierra.
Debemos seguir inspeccionando el cielo.
Gracias.
(Aplausos)
من یک شی بسیار قدیمی را در دستم دارم.
این جسم از هر آفریده ی دست بشری قدیمی تره،
ار زندگی برروی زمین هم قدیمی تره،
از قاره ها و اقیانوس های بین اون ها هم قدیمی تره.
این بیش از چهار میلیارد سال قبل شکل گرفته
در اولین روزهای منظومه شمسی
وقتی که سیاره ها هنوز درحال شکل گیری بودند.
این کلوخ زنگ زده از آهن و نیکل ممکنه خاص به نظر نیاد،
اما وقتی اون باز میشه ...
میتونید ببینید که از فلزهای زمینی متفاوت است.
این الگو نوعی ازکریستال های فلزی رو آشکار میکنه که تنها میتونه متعلق به فضا باشه
جایی که فلزگداخته میتونه فوق العاده آهسته سرد بشه،
چند درجه در هر یک میلیون سال.
این مدت ها قبل تکه ای از یک جسم بسیار عظیم تر بود،
یکی ازمیلیون ها بقایای شکل گیری سیارهها.
ما به این اجسام میگیم سیارک.
سیارک ها قدیمی ترین و پرتعداد ترین همسایه کیهانی ما هستند.
این تصویر سیارک های نزدیک زمین و درحال چرخش دور خورشید
با رنگ زرد نشون میده،
ونزدیکی های مدار زمین رو
بارنگ آبی نشون میده.
اندازه زمین، خورشید و سیارک ها چندین برابرشده
تا شما اون هارو واضح ببیند.
تیم ها ی متعدی از دانشمندان در سراسر جهان در جستجوی این اجسام هستند،
و هر روز تعداد جدیدی مییابند،
پیوسته دراطراف زمین نقشه برداری میشن.
بیشتراین کارها از طرف ناسا انجام میشود.
من به جستجوی این سیارک ها، به عنوان یک پروژه کارعمومی عظیم نگاه میکنم،
اما عوض ساختن بزرگراهها، ما نقشه فضا را کامل میکنیم،
آرشیوی میسازیم که برای نسلها باقی بماند.
این ها ۱,۵۵۶ سیارک نزدیک زمین هستند که سال قبل کشف شدند.
و اینها تمام سیارک های شناخته شدهی نزدیک زمین هستند،
که در اخرین شمارش ۱۳,۷۳۳ تا شمرده شدند.
هر کدام تصویر شده، فهرست شده
و مسیرش در پیرامون خورشید شناسایی شده.
با وجود تفاوت هایشان از هم،
مسیر هر سیارک برای دهها سال میتواند پیش بینی بشود.
وحتی مسیر بعضی سیارک میتونه با دقت فوق العاده ای پیش بینی بشود.
برای مثال دانشمندان در آزمایشگاه نیروی محرکه جت ناسا،
پیش بینی کردند که سیارک توتاتیس در چهار سال آینده کجا میتواند باشد
با دقتی سی کیلومتری.
در اون چهار سال،
توتاتیس ۸٫۵ میلیارد کیلومتر سفر کرده است.
این یعنی دقتی کسری در حدود :
۰٫۰۰۰۰۰۰۰۰۴
(خنده)
حالا، دلیل این که من این تکه زیبا از این سیارک رو دارم
اینه که مثل همه همسایگان،
سیارک ها گاهی به شکل غیر منتظره میاُفتند.
(خنده)
سه سال پیش در همین روز،
یک سیارک کوچک بر فراز شهر چلیابینسک در روسیه منفجر شد.
اون شی حدود ۱۹ متر بود.
یا به عبارتی به بزرگی یک سوپرمارکت.
اشیایی در این سایز هر۵۰ سال یکبار ممکنه به زمین بخورن.
۶۶ میلیون سال قبل،
یک شی بزرگ تر به زمین برخورد کرد،
و یک انقراض گسترده ایجاد کرد.
۷۵ درصد از زمین و گونه های جانوران از بین رفتند،
که متأسفانه شامل دایناسور ها هم میشه.
اون شی حدود ۱۰ کیلومتر طول داشت،
۱۰ کیلومتر تقریبا برابر با ارتفاع پرواز جت ۷۴۷ است.
پس دفعه بعدی که در یک هواپیما هستید،
یک صندلی کنار پنجره بگیرید به بیرون نگاه کنید و یک سنگ عظیم به آن اندازه تصور کنید
که به حدی بزرگه که وقتی روی زمینه
به بال هواپیما آسیب میزند.
اون به حدی پهن هست که که برای هواپیمای شما یک دقیقه کامل زمان میبره تا ردش کنه.
این اندازه سیارکی هست که به زمین برخورد کرد.
تقریبا از زمان تولد من بود
که سیارک ها به عنوان تهدیدی برای سیاره ی ما در نظر گرفته شدند.
و از اون زمان، کوششهایی در جهت
شناسایی و طبقهبندی این اشیا آغاز شده است.
من این سعادت روداشتم تا در این برنامه باشم.
من عضو تیمی هستم که از تلسکوپ NEOWISE ناسا استفاده میکند.
البته این تلسکوپ ساخته نشده بود تا سیارک هارو پیدا کند.
بلکه طراح شده بود تا در مدار زمین باشد و فراتر از منظومه شمسی رو کاوش بکند،
سرد ترین ستاره ها ودرخشان ترین کهکشان هارو جستجو کند.
و این کارو، در طول عمر هقت ماهه ای که براش طراحی شده بود عالی انجام داد.
اما امروز، شش سال بعد از اون زمان هنوز هم داره کار میکند.
ما مجدداً ماموریتی بهش دادیم تا سیارک هارو کشف و مطالعه بکند.
و با این که اون یک ربات فوق العاده فضایی هست،
این روزها مثل یک ماشین کارکشیده شده است.
ماده سرمازایی که برای خنک کردن سنسورهاش استفاده میشد مدت هاست از بین رفته،
ما به شوخی میگیم که کولرش خراب شده.
اون ۹۲۰ میلیون مایل طی کرده،
اما هنوز هم عالی کار میکنه
و بصورت پایدار، هر ۱۱ ثانیه از فضا عکس میگیرد.
در واقع از زمان شروع صحبت من ۲۳ عکس گرفته است.
یکی از دلایلی که تلسکوپ NEOWISE خیلی با ارزشه
اینه که آن آسمان را با اشعه حرارتی مادون قرمز میبیند.
به این معنی که به جای دیدن نور خورشید که سیارک ها منعکس میکنن،
NEOWISE گرمایی رو میبینه که ساطع میکنن.
از آنجایی که خیلی از سیارکها مثل ذغال تاریک هستند و با تلسکوپ تعیین کردن
مکانشان خیلی سخت یا غیر ممکن است این یک توانایی حیاتی محسوب میشود.
اما همه ی سیارک ها، چه تاریک و چه روشن برای NEOWISE میدرخشن.
کاوشگران از هر تکنیکی که در اختیار دارند
برای کشف و مطالعهی سیارکها به کار میبرند.
در سال ۲۰۱۰ یک دستاورد تاریخی حاصل شد.
جامعه محققین با همکاری یکدیگر، مجموعاً ۹۰ درصد سیارک ها با طول
بیشتر از یک کیلومتررا کشف کردند --
سیارک هایی که قادربه اعمال خرابیهای شدید روی زمین بودند.
ولی کار هنوز تمام نشده است.
یک سیارک ۱۴۰ متری یا بزرگترمیتواند به یک کشور سایز متوسط تلفات سنگین وارد بکند.
که تاکنون، ما فقط ۲۵ درصد از ان ها را کشف کردیم.
ما باید کماکان آسمان را به دنبال سیارک های نزدیک زمین بگردیم.
ما تنها موجوداتی هستیم که قادر به درک ریاضیات
یا ساخت تلسکوپ هستیم.
ما میدونیم چطور این سیارک هارا پیدا کنیم.
این کار مسئولیت ماست.
اگر ما یک سیارک پر خطر با احتمال خرابی بالا پیدا کنیم،
میتونیم اون رو از مسیر خارج کنیم.
برخلاف زلزله، طوفان یا فوران آتش فشانها،
شدت اصابت یک سیارک میتواند بدقت پیش بینی
و پیش گیری بشود.
کاری که ما الان لازمه انجام بدیم ترسیم نقشه اطراف زمین هست.
ما باید به کاوش آسمان ادامه بدیم.
متشکرم.
(تشویق حضار)
J'ai dans ma main quelque chose d'extrêmement ancien,
plus ancien que n'importe quel objet fabriqué par l'homme,
plus ancien que la vie sur Terre,
plus ancien que les continents et les océans qui les séparent.
Ceci a été formé il y a plus de quatre milliards d'années,
durant les premiers jours du système solaire
alors que les planètes prenaient forme.
Ce bloc rouillé en nickel et en fer pourrait ne pas paraître spécial,
mais quand on le coupe...
on peut voir que c'est différent des métaux terrestres.
Ce motif révèle des cristaux métalliques se formant uniquement dans l'espace,
où le métal fondu refroidit très lentement,
quelques degrés tous les millions d'années.
Cela appartenait à un objet beaucoup plus grand
issu de résidus provenant de la formation des planètes.
On appelle ces objets des astéroïdes.
Les astéroïdes sont nos plus anciens et nombreux voisins cosmiques.
Cette image montre des astéroïdes orbitant autour du Soleil
en jaune,
et évoluant près de l'orbite de la Terre,
en bleu clair.
La taille de la Terre, du Soleil et des astéroïdes a été agrandie
pour les voir plus facilement.
Différentes équipes de scientifiques cherchent ces objets
et en découvrent toujours de nouveaux,
en analysant l'espace entourant la Terre.
Ce projet est soutenu par la NASA.
Je pense à la recherche des astéroïdes comme à un projet de travaux publics,
mais au lieu de construire une autoroute, on quadrille l'espace,
tout en créant une archive pour les générations futures.
Ceux-ci sont les 1 556 astéroïdes découverts seulement l'année passée.
Et ceux-ci sont tous les astéroïdes géo-croiseurs connus,
qui au dernier décompte étaient 13 733.
Tous ont été numérisés, catalogués
et leur parcours autour du Soleil a été déterminé.
Même si cela change d'astéroïde en astéroïde,
leur parcours peut être prévu sur des douzaines d'années
Et certains peuvent être prévus avec une précision incroyable.
Ainsi, les scientifiques du Jet Propulsion Laboratory
avaient prévu où l'astéroïde Toutatis allait aller 4 ans à l'avance
dans un rayon de 30 kilomètres.
Pendant ces quatre années,
Toutatis a parcouru 8,5 milliards de kilomètres.
Avec une précision fractionnaire
de 0,000000004.
(Rires)
Pourquoi ai-je ce magnifique fragment d'astéroïde?
Parce que, comme tous les voisins,
les astéroïdes rendent visite sans prévenir.
(Rires)
Il y a trois ans aujourd'hui,
un petit astéroïde a explosé sur la ville de Chelyabinsk, en Russie.
Cet objet mesurait environ 19 mètres de largeur,
plus ou moins la taille d'un petit magasin.
Les objets de cette taille touchent la Terre tous les 50 ans environ.
Il y a 66 millions d'années,
un objet énorme toucha la Terre,
causant une extinction massive.
75% des plantes et des espèces animales ont disparu,
y compris, tristement, les dinosaures.
Cet objet mesurait dix kilomètres de largeur environ,
et dix kilomètres est à peu près l'altitude de croisière d'un jet 747.
Quand vous prendrez l'avion,
asseyez-vous près du hublot, regardez dehors et imaginez un rocher si grand
qui, même en restant au sol,
effleure le bord des ailes de l'avion.
Il est si grand qu'il faudrait une minute avant que votre avion ne le survole.
Voilà la taille de l'astéroïde qui toucha la Terre.
Seulement très récemment,
les astéroïdes ont été considérés un vrai danger pour la planète.
Depuis, il y a un grand travail en cours
pour découvrir et cataloguer ces objets.
J'ai la chance de faire partie de ce projet.
Je travaille avec une équipe qui utilise le télescope NEOWISE de la NASA.
NEOWISE n'était pas conçu pour trouver des astéroïdes.
Son but : tourner autour de la Terre et regarder au-delà du système solaire
pour chercher les astres les plus froids, les galaxies les plus éclairées.
Et il l'a très bien fait, pendant sa durée de vie utile de 7 mois.
Mais aujourd'hui, six ans plus tard, il est encore actif.
On l'a réutilisé pour chercher et analyser les astéroïdes.
Et bien qu'il soit un super petit robot spatial,
aujourd'hui on dirait une vieille voiture.
Le cryogène censé réfrigérer ses capteurs a disparu depuis longtemps
donc on blague que « sa climatisation est cassée ».
Actuellement, il a 1 480 millions de kilomètres au compteur,
mais il fonctionne très bien
et prend fidèlement des photos du ciel toutes les 11 secondes.
Depuis que j'ai pris la parole, il a déjà pris 23 photos.
NEOWISE est si précieux
parce qu'il voit le ciel via des infrarouges thermiques.
Cela signifie qu'au lieu de voir la lumière reflétée par les astéroïdes,
NEOWISE voit leur chaleur.
Cette capacité est fondamentale, vu que certains astéroïdes sont vraiment noir
et il est difficile voire impossible de les voir avec d'autres télescopes.
Tous les astéroïdes, éclairés ou noirs, brillent pour NEOWISE.
Les astronomes utilisent toutes les techniques à leur disposition
pour découvrir et étudier les astéroïdes.
En 2010, une étape historique a été atteinte.
La communauté a découvert plus de 90% des astéroïdes
qui mesurent plus d'un kilomètre.
Des objets capables de détruire la Terre.
Mais le travail n'est pas fini.
Un objet de 140 mètres ou plus pourrait décimer un pays de taille moyenne.
Jusqu'à maintenant, nous en avons découvert seulement 25%.
Nous devons continuer à rechercher des astéroïdes dans le ciel.
Nous sommes la seule espèce qui comprend les calculs
ou qui construit des télescopes.
Nous savons comment trouver ces objets.
C'est notre responsabilité.
Si on découvrait un astéroïde dangereux à temps,
on pourrait le repousser loin.
Contrairement aux tremblements de terre, ouragans et éruptions,
l'impact d'un astéroïde peut être prévu avec précision
et évité.
Ce qu'on doit faire c'est quadriller l'espace proche de la Terre.
On doit continuer à sonder le ciel.
Merci.
(Applaudissements)
אני מחזיקה משהו ממש עתיק.
הוא עתיק יותר מכל פריט אנושי,
עתיק יותר מהחיים על כדור הארץ,
עתיק יותר מיבשות והאוקיינוסים ביניהם.
זה נוצר לפני ארבעה מיליארד שנים
בימים המוקדמים ביותר של מערכת השמש
בעוד הפלנטות עדיין נוצרו.
הגוש החלוד הזה של ניקל וברזל אולי לא נראה מיוחד,
אבל כשחותכים אותו ...
אתם יכולים לראות שהוא שונה ממתכות על כדור הארץ.
הדוגמה הזו מגלה גבישים מתכתיים שיכולים להווצר רק בחלל החיצון
שם מתכת מותכת יכולה להתקרר ממש לאט,
כמה מעלות כל מליון שנה.
זה היה פעם חלק מעצם גדול בהרבה,
אחד ממליוני שאריות אחרי שהפלנטות נוצרו.
אנחנו קוראים לעצמים האלה אסטרואידים.
אסטרואידים הם השכנים הכי מרובים ועתיקים שלנו.
הגרפיקה הזו מראה אסטרואידים קרובים לכדור הארץ שחגים סביב השמש,
שנראים בצהוב,
ועוברים קרוב למסלול כדור הארץ,
שנראה בכחול.
הגדלים של כדור הארץ, השמש והאסטרואידים הוגזמו בפראות
כך שתוכלו לראות אותם בברור.
צוותים של מדענים ברחבי הגלובוס מחפשים את העצמים האלו,
מגלים חדשים כל יום,
ממפים בקביעות את החלל שקרוב לכדור הארץ.
הרבה מהעבודה הזו ממומנת על ידי נאסא.
אני חושבת על החיפוש אחר אסטרואידים כפרוייקט עבודה ציבורית ענק,
אבל במקום לבנות דרך מהירה, אנחנו ממפים את החלל החיצון,
לבנות ארכיון שישאר במשך דורות.
אלה 1556 האסטרואידים שקרובים לכדור הארץ שהתגלו רק בשנה שעברה.
ואלה כל האסטרואידים הידועים בקרבת כדור הארץ,
שבפעם האחרונה מספרם היה 13,733.
כל אחד צולם, קוטלג
והמסלול שלו סביב השמש נקבע.
למרות שזה משתנה בין אסטרואיד לאסטרואיד,
את המסלולים של רוב האסטרואידים ניתן לחזות לעשרות שנים.
ואת המסלולים של כמה אסטרואידים ניתן לחזות בדיוק מדהים.
לדוגמה, מדענים במעבדה להנעה סילונית
צפו היכן האסטרואיד טוטטיס יהיה ארבע שנים מראש
בטווח של 30 קילומטר.
בארבע השנים האלו,
טוטטיס עבר 8.5 מיליארד קילומטר.
זה דיוק עשרוני
של 0.00000004.
(צחוק)
עכשיו, הסיבה שיש לי פיסת אסטרואיד כזו יפה
היא בגלל, שכמו כל השכנים,
אסטרואידים לפעמים מבקרים באופן לא צפוי.
(צחוק)
לפני שלוש שנים היום,
אסטרואיד קטן התפוצץ מעל העיר צ'ריאבינסק ברוסיה.
העצם הזה היה בערך בקוטר של 18 מטר,
או בערך בגודל של חנות מכלת.
עצמים בגודל זה פוגעים בכדור הארץ כל 50 שנה בערך.
לפני 66 מליון שנה,
עצם גדול בהרבה פגע בכדור הארץ,
וגרם להכחדה המונית.
75 אחוז ממיני הצמחים והחיות אבדו,
כולל, למרבה הצער, הדינוזאורים.
העצם הזה היה בקוטר של 10 קילומטר,
ו 10 קילומטר זה בערך גובה השיוט של 747.
אז בפעם הבאה שאתם במטוס,
קחו מושב חלון, הביטו החוצה ודמיינו סלע כל כך גדול
שנח על הקרקע,
ורק מגרד את קצות הכנפיים.
הוא כל כך רחב שלוקח למטוס דקה שלמה לטוס מעליו.
זה הגודל של האסטרואיד שפגע בכדור הארץ.
זה היה רק במהלך חיי
שאסטרואידים נחשבו לאיום מוחשי לפלנטה שלנו.
ומאז, היה מאמץ ממוקד
לגלות ולקטלג את העצמים האלו.
אני ברת מזל להיות חלק מהמאמץ הזה.
אני חלק מצוות של מדענים שמשתמש בטלסקופ NEOWISE של נאסא.
עכשיו, NEOWISE לא תוכנן לגלות אסטרואידים.
הוא תוכנן להקיף את כדור הארץ ולהביט הרבה מעבר למערכת השמש שלנו
כדי לחפש את הכוכבים הקרים ביותר והגלקסיות הכי מאירות.
והוא עשה זאת היטב במשך אורך חייו המתוכנן של שבעה חודשים.
אבל היום, שש שנים מאוחר יותר, הוא עדיין ממשיך.
שינינו את יעודו לגלות ולחקור אסטרואידים.
ולמרות שהוא רובוט חלל קטן נפלא,
היום הוא סוג של כמו מכונית משומשת.
החומר שמשמש לקרר את החיישנים שלו נגמר מזמן,
אז אנחנו מתבדחים שהמזגן שלו מקולקל.
יש לו מליון וחצי קילומטר על השעון,
אבל הוא עדיין עובד מעולה
ולוקח תמונה של השמיים באמינות כל 11 שניות.
הוא צילם 23 תמונות מאז שהתחלתי לדבר איתכם.
אחת הסיבות ש NEOWISE הוא בעל ערך כה רב
היא שהוא רואה את השמיים באינפרה אדום תרמי.
זה אומר שבמקום לראות את אור השמש שאסטרואידים מחזירים,
NEOWISE רואה את החום שהם פולטים.
זו יכולת חיונית מאחר וכמה אסטרואידים הם כהים כמו פחם
ויכולים להיות די קשים לזיהוי עם טלסקופים אחרים.
אבל כל האסטרואידים, בהירים או כהים, זורחים בעצמה עבור NEOWISE.
אסטרונומים משתמשים בכל שיטה לרשותם
כדי לגלות ולחקור אסטרואידים.
ב 2010, אבן דרך הסטורית הושגה.
הקהילה, יחד, גילתה יותר מ-90 אחוז מהאסטרואידים
שגדולים יותר מקילומטר --
עצמים שמסוגלים להרס אדיר על כדור הארץ.
אבל העבודה עדיין לא הסתיימה.
עצם בקוטר 140 מטר או יותר יכול להשמיד מדינה בגודל בינוני.
עד עכשיו, גילינו רק 25 אחוז מאלה.
אנחנו חייבים להמשיך לחפש בשמיים אחר אסטרואידים קרובים לכדור הארץ.
אנחנו המין היחיד שמסוגל להבין חשבון
או לבנות טלסקופים.
אנחנו יודעים איך לגלות את העצמים האלה.
זו האחריות שלנו.
אם היינו מגלים אסטרואיד מסוכן עם אזהרה מוקדמת משמעותית,
נוכל להזיז אותו מהדרך.
בניגוד לרעידות אדמה, הוריקנים או התפרצויות געשיות,
פגיעת אסטרואיד ניתן לחזות בדיוק
ולמנוע.
מה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו זה למפות את החלל שקרוב לכדור הארץ.
אנחנו חייבים להמשיך לחפש בשמיים.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)
Figyelemreméltó régiséget tartok a kezemben.
Régebbi bármely, ember készítette tárgynál,
régebbi a földi életnél,
régebbi a kontinenseknél és a közöttük lévő óceánoknál.
Több mint négymilliárd éve alakult ki,
a Naprendszer keletkezésének hajnalán,
amikor a bolygók épp csak formálódtak.
Ez a rozsdás nikkel-vasdarab nem látszik különösnek,
de ha fölvágjuk,
láthatjuk, hogy más, mint a földi fémek.
Olyan fémkristályokat tartalmaz, amelyek csak a világűrben képződnek,
ahol a fémolvadék csak igen lassan hűl le:
millió évenként csupán pár fokkal.
Valaha ez egy sokkal nagyobb tárgyhoz tartozott,
a bolygók kialakulása után fennmaradtak egyikéhez.
Kisbolygóknak, aszteroidáknak hívjuk őket.
A kisbolygók legidősebb és legnagyobb számú kozmikus szomszédaink.
Az ábra a Nap körül keringő Föld-közeli kisbolygókat mutatja
sárgával jelölve,
a Föld pályájához közelieket pedig
kékkel jelölve.
A Föld, a Nap és a kisbolygók méretét eltorzítottuk,
hogy szemügyre vehessék őket.
Tudóscsoportok világszerte keresik e kisbolygókat,
s nap mint nap újabbakat fedeznek föl,
folyamatosan kutatva a Föld körüli teret.
A legtöbb munkát a NASA pénzeli.
Szerintem a kisbolygók fölkutatása is egy óriási beruházási projekt,
csak most nem autópályát építünk, hanem felderítjük a világűrt,
és nemzedékeken keresztül fennmaradó archívumokat építünk ki.
Ezt az 1 556 Föld-közeli kisbolygót csupán 2016-ban fedezték föl,
ez pedig az összes ismert Föld-közeli kisbolygó;
összesen 13 733 van belőlük.
Mindegyiket lefotózták, katalogizálták
és Nap körüli pályájukat meghatározták.
Bár a kisbolygók különböznek,
legtöbbjük pályáját évtizedekkel előre meg lehet jósolni.
Bizonyos kisbolygók pályáját hihetetlen pontosan lehet megjósolni.
Pl. a Propulsion Laboratory tudósai
30 km-es pontossággal megjósolták, hol lesz a Toutatis kisbolygó
négy év múlva.
A négy év alatt
a Toutatis 8,5 milliárd km-t tett meg.
A számítási hiba
0,000000004.
(Nevetés)
Azért hoztam magammal ezt a csodaszép kisbolygódarabot,
mert mint szomszédoknál szokás,
a kisbolygók néha váratlanul bekukkantanak hozzánk.
(Nevetés)
Három éve
egy apró kisbolygó fölrobbant Cseljabinszk orosz város fölött.
A tárgy 19 m átmérőjű volt,
akkora, mint egy kisebb vegyesbolt.
Ekkora tárgyak kb. 50 évente eltalálják a Földet.
66 millió éve
egy sokkal nagyobb tárgy csapódott be,
és tömeges kihalást okozott.
A növény- és állatfajok 75%-a kipusztult,
sajnos, a dinoszauruszokkal együtt.
Az a tárgy 10 km-es lehetett,
ez a Boing 747-es utazómagassága.
Legközelebb, ha repülőre szállnak,
csapjanak le egy ablak melletti ülésre, nézzenek ki, s képzeljenek el egy sziklát,
amely akkora a földtől számítva,
hogy súrolja a gép szárnyvégeit.
Olyan széles, hogy a gép egy teljes percig repül el mellette.
Ekkora kisbolygó csapódott a Földbe.
Csak életem során kezdték
úgy vélni, hogy a kisbolygók valós fenyegetést jelentenek Földünkre.
Azóta tesznek komoly erőfeszítéseket
e tárgyak fölfedezésére és katalogizálására.
Szerencsém van részt venni e munkában.
Tagja vagyok a NASA NEOWISE távcsövét használó tudóscsoportnak.
A NEOWISE rendeltetése nem kisbolygók keresése.
Föld körüli keringésre és a Naprendszeren túli
leghidegebb csillagok s legfényesebb galaxisok fölkutatására tervezték.
Héthavi tervezett élettartama során igen jól végezte dolgát.
De hat év múltán ma még mindig kering.
Célja módosult: fedezzen fel s tanulmányozzon kisbolygókat.
Noha ez egy csodás kis űrrobot,
ma már olyan, mint egy használt kocsi.
Az érzékelők hűtésére szolgáló hűtőanyag már régen elszállt,
ezért viccelődünk, hogy a légkondija lerobbant.
Távolságmérője 1 480 millió km-t mutat,
de még remekül működik,
és 11 másodpercenként megbízhatóan fotózza az eget.
Mióta beszélek, 23 fényképet készített.
Az NEOWISE részben azért becses,
mert az eget infravörös fényben látja.
Nem a kisbolygók által visszavert napfényt látja,
hanem az általuk kisugárzott hőt.
Ez lényeges képessége, mert némely kisbolygó szénfekete,
és más teleszkóppal nehezen vagy egyáltalán nem észlelhető.
De a NEOWISE-nak bármilyen kisbolygó fényesen ragyog.
A csillagászok minden eszközt fölhasználnak
kisbolygók fölfedezésére és tanulmányozására.
2010-ben történelmi mérföldkőhöz értünk.
A tudóscsoport több mint 90%-ban olyan kisbolygókat talált,
amelyek átmérője meghaladja az 1 km-t;
ekkora tárgy óriási pusztítást végezne a Földön.
De a munka még tart.
Egy legalább 140 m átmérőjű tárgy egy középméretű országot megtizedelne.
Eddig csak 25%-ukat találtuk meg.
Tovább kell folytatnunk a Föld méretű kisbolygók utáni kutatást.
A mi fajunk ért egyedül a differenciál- és integrálszámításhoz
és a távcsőépítéshez.
Tudjuk, hogyan találhatók meg e tárgyak.
Ez a mi felelősségünk.
Ha idejében megtaláljuk a veszélyes kisbolygókat,
letaszíthatjuk őket pályájukról.
A földrengéstől, orkántól és vulkánkitöréstől eltérően
a kisbolygók hatása pontosan előrejelezhető
és megelőzhető.
Teendőnk a Föld-közeli űr föltérképezése.
Tovább kell folytatnunk az ég kutatását.
Köszönöm.
(Taps)
Ho in mano qualcosa di straordinariamente vecchio.
È più vecchio di qualsiasi manufatto umano,
più vecchio della vita sulla Terra,
più vecchio dei continenti e degli oceani che li separano.
Questo si è formato più di quattro miliardi di anni fa
nei primissimi giorni del sistema solare,
mentre i pianeti erano in formazione.
Questo blocco rugginoso di nichel e ferro può non sembrare speciale,
ma sezionandolo...
potete vedere che è diverso dai metalli terrestri.
Questo motivo rivela cristalli metallici che possono formarsi solo nello spazio,
dove il metallo fuso si raffredda con estrema lentezza,
pochi gradi ogni milione di anni.
Un tempo era parte di un oggetto molto più grande,
uno dei milioni rimasti dopo la formazione dei pianeti.
Chiamiamo questi oggetti asteroidi.
Gli asteroidi sono i nostri più vecchi e più numerosi vicini nel cosmo.
Nel grafico, gli asteroidi vicini a noi in orbita intorno al Sole
appaiono in giallo;
quelli che intersecano l'orbita terrestre
sono di colore blu.
Le dimensioni di Terra, Sole e asteroidi sono molto esagerate,
per poterli vedere chiaramente.
Gruppi di scienziati in tutto il mondo cercano questi oggetti,
scoprendone di nuovi ogni giorno,
mappando costantemente lo spazio in prossimità della Terra.
Molto di questo lavoro è finanziato dalla NASA.
Vedo la ricerca di questi asteroidi come un enorme progetto di opere pubbliche,
ma invece di costruire un'autostrada stiamo mappando lo spazio,
costruiamo un archivio che durerà per generazioni.
Questi sono i 1.556 asteroidi vicini alla Terra scoperti solo l'anno scorso.
E questi sono tutti gli asteroidi conosciuti vicini alla Terra,
l'ultima volta ne abbiamo contati 13.733.
Ognuno è stato fotografato, catalogato e
ne è stato determinato il percorso intorno al Sole.
Pur variando da un asteroide all'altro,
il percorso di molti asteroidi può essere previsto per dozzine di anni.
E le traiettorie di alcuni possono essere previste con incredibile precisione.
Ad esempio, gli scienziati del Jet Propulsion Laboratory
hanno previsto la posizione dell'asteroide Toutatis con quattro anni d'anticipo
con 30 chilometri di scarto.
In quei quattro anni,
Toutatis ha viaggiato per 8,5 miliardi di chilometri.
È un'approssimazione
di 0,000000004.
(Risate)
Ora, il motivo per cui ho questo stupendo frammento di asteroide
è che, come tutti i vicini,
a volte gli asteroidi si presentano inaspettatamente.
(Risate)
Tre anni fa, questo stesso giorno,
un piccolo asteroide è esploso sulla città russa di Chelyabinsk.
Era un oggetto di 19 metri di diametro,
grande quanto un minimarket, insomma.
Oggetti di tali dimensioni colpiscono la Terra circa ogni 50 anni.
66 milioni di anni fa,
un oggetto molto più grande colpì la Terra,
causando un'estinzione di massa.
Il 75% delle specie vegetali e animali andarono perdute,
inclusi, tristemente, i dinosauri.
Quell'oggetto aveva un diametro di circa 10 chilometri,
e 10 chilometri è più o meno l'altitudine a cui vola un jet 747.
Perciò la prossima volta che siete in aereo
accaparratevi il finestrino, guardate giù e immaginate un masso così immenso
che posato a terra
graffierebbe la punta dell'ala.
È così grande che il vostro aereo ci mette un intero minuto a sorvolarlo.
Quella è la grandezza dell'asteroide che colpì la Terra.
È solo nel corso della mia vita che si comincia
a vedere negli asteroidi una minaccia credibile per il pianeta.
E da allora è in corso uno sforzo mirato
per scoprire e catalogare questi oggetti.
Sono così fortunata da far parte di questo sforzo.
Sono una degli scienziati che usa il telescopio NEOWISE della NASA.
Ora, NEOWISE non è stato progettato per trovare asteroidi.
Doveva orbitare intorno alla Terra e guardare ben oltre il sistema solare
per trovare le stelle più fredde e le galassie più luminose.
E lo ha fatto molto bene per i sette mesi di vita per cui era stato progettato.
Ma oggi, sei anni dopo, è ancora attivo.
L'abbiamo riprogrammato per scoprire e studiare gli asteroidi.
E benché sia un fantastico piccolo robot spaziale,
adesso è un po' come un'auto usata.
Il criogene che raffreddava i suoi sensori è finito da tempo,
e noi scherziamo sulla sua aria condizionata difettosa.
Il suo odometro segna 920 milioni di miglia percorse,
ma va ancora forte
e puntualmente scatta foto del cielo ogni 11 secondi.
Ne ha scattate 23 da quando ho iniziato a parlarvi.
Uno dei motivi per cui NEOWISE è così prezioso
è che vede il cielo in infrarossi termici.
Significa che invece di vedere la luce del Sole riflessa dagli asteroidi,
NEOWISE vede il calore che emettono.
È una capacità essenziale, perché certi asteroidi sono neri come il carbone
e può essere difficile se non impossibile vederli con altri telescopi.
Ma tutti gli asteroidi, chiari o scuri, splendono luminosi per NEOWISE.
Gli astronomi usano ogni tecnica a loro disposizione
per scoprire e studiare gli asteroidi.
Nel 2010 abbiamo raggiunto un obiettivo storico.
La comunità, insieme, ha scoperto oltre il 90% degli asteroidi
con diametro maggiore di un chilometro
- oggetti capaci di causare distruzioni di massa sulla Terra.
Ma il lavoro non è ancora finito.
Un oggetto di 140 metri o più potrebbe decimare un Paese di media grandezza.
Finora abbiamo trovato solo il 25% di questi ultimi.
Dobbiamo continuare a scrutare il cielo alla ricerca di asteroidi vicini.
Siamo l'unica specie in grado di comprendere i calcoli
o di costruire telescopi.
Sappiamo come trovare questi oggetti.
È nostra responsabilità.
Se trovassimo un asteroide pericoloso con sufficiente preavviso,
potremmo spingerlo fuori rotta.
Diversamente da terremoti, uragani o eruzioni vulcaniche,
l'impatto di un asteroide può essere previsto con precisione
ed evitato.
Ciò di cui abbiamo bisogno è mappare lo spazio vicino alla Terra.
Dobbiamo continuare a scrutare il cielo.
Grazie.
(Applausi)
私が手にしているのは とてつもなく古いものです
どんな人工物より
地球上の生命より
どの大陸や それらを囲む海よりも 古いのです
これが形成されたのは 40億年以上も昔
太陽系の黎明期
惑星が生まれつつあった時です
このニッケルと鉄の錆びた塊は 特別な物には見えませんが
中を割って見ると
地球上の金属とは 異なることが分かります
この模様は宇宙でのみできる 金属結晶で
そこでは溶けた金属が 百万年に数度ずつと
非常にゆっくりと冷えることがあるのです
惑星の形成後に残った
何百万もの小惑星と呼ばれる物体で
この塊よりずっと大きかったものの 一部でした
小惑星は最も古く 最も数の多い 近隣の天体です
この図は太陽を周回する 地球近辺の小惑星を示しています
黄色は太陽です
小惑星は青で示した地球の軌道の
周辺を飛び回っています
地球と太陽と小惑星のサイズが 非常に誇張され描かれているのは
見易くするためです
世界中の科学者チームは こう言う天体を探し
日々新しい発見をして
地球近辺の宇宙地図を 着々と作り上げています
その予算の多くは NASAから出ています
小惑星探索は巨大な公共事業の プロジェクトだと私は思います
高速道路の建設の代わりに 宇宙空間の地図作りをして
今後 何世代も残る 公文書作成をしているのですから
去年 1,556個もの小惑星が 地球近辺に発見されました
これらは地球近傍小惑星 として知られている物です
最近更新された その総数は13,733個です
それぞれ写真が撮られ データに分類されており
その太陽の周りの軌道が 決定されています
小惑星によりますが
ほとんどの惑星の軌道は 何十年間もの予測が可能です
その軌道は驚く程の精密さで 予測できる物もあります
例えば ジェット推進研究所の科学者は
小惑星トータティスの ４年間の軌道を
30キロ以内の精度で予測しました
その４年間で
トータティスは85億キロ移動し
その予測精度は
0.000000004です
（笑）
この小惑星の美しい一部を 私が持っている理由は
地球近辺の他の天体同様
小惑星も予期せぬ訪問を してくれるからです
（笑）
３年前の今日
小さな小惑星が ロシアのチェリャビンスクに落下しました
これは直径約19メートル
コンビニ店１つ位の大きさでした
こんな大きさの物体は 50年かそこらに１度 地球に衝突します
6,600万年前
ずっと大きな小惑星が地球に衝突し
地球生命の大量絶滅を起こしました
植物や動物の75%が 死んでしまったのです
それには残念なことに 恐竜も含まれています
その小惑星は直径10キロほどでした
10キロと言ったら ボーイング747が飛ぶ高度です
次 飛行機に乗ったら
窓際によって外を見て
地上にあるとてつもなく大きな岩が
飛行機の翼を擦ることを 想像してみて下さい
あまりに大きいので 通り過ぎるのに１分はかかるでしょう
そんな大きさの小惑星が 地球に衝突したのです
私の生きる時代になって初めて
小惑星が地球にとって確実な脅威だと 考えられるようになりました
それ以来 小惑星を発見し
記録を作る努力がなされてきました
私は 幸運にも そんな研究の一環に携わっています
私はNASAのNEOWISEの 赤外線望遠鏡を使う科学者チームの一員です
NEOWISEは小惑星を探す為に 作られたのではなく
元々は地球を周回し 太陽系の彼方を調べ
最も温度の低い恒星や 最も輝く銀河系の探査のために作られ
設計されたように７ヶ月間 十分機能したのですが
６年後の今もまだ機能していて
小惑星の発見と研究に目的変更され 使用され続けています
素晴らしい小さな宇宙ロボットですが
今では 中古車の状態です
センサーを冷やす冷却剤は とっくに無くなっているので
「エアコンが壊れた」と 私たちは冗談をいっています
走行距離計は 14.8億キロを示していますが
また十分に機能しており
11秒毎に画像を しっかりと撮ってくれています
私がここで話し始めてから 23枚の写真を撮っていることになります
NEOWISEを 価値の高いものにしているのは
熱赤外線の観測能力にあります
つまりNEOWISEは 小惑星に反射される太陽の光ではなく
小惑星が発する熱を観測するのです
これは極めて重要な能力です なぜなら 小惑星には石炭のように黒いのもあり
他の望遠鏡では見つけ出すのは難しく 不可能だと言ってもいいのですが
小惑星がどんなに暗くても NEOWISEには明るく見えるのです
天文学者は手元にある あらゆる技術を使い
小惑星を発見し研究しています
2010年 歴史的段階に到達しました
NASAは直径１キロを超える小惑星の
90%以上を発見しました
地球に大量破壊を 起こしかねないものです
しかしこれだけではありません
140メートルかそれ以上の物なら 普通サイズの国を全滅させてしまいます
今までそんな小惑星の ほんの25%しか発見されていません
私たちは地球近傍小惑星を求めて 宇宙を探索し続けなければなりません
人類だけが微積分を理解し
望遠鏡を作ることができ
これら小惑星を探す方法を 知っているのです
これは私たちの責任です
早期警告を得て 危険な小惑星を早期発見したら
軌道変更が可能です
地震やハリケーンや 火山の噴火とは異なり
小惑星の衝突は精密な予測で
避けることが出来ます
今 私たちがすべきなのは 地球近傍の宇宙地図を作ることです
引き続き宇宙の探索は必要です
ありがとうございました
（拍手）
저는 지금 굉장히 오래된 무언가를 들고 있습니다.
이것은 인간의 어떠한 유물보다 오래됐으며
지구의 생명체보다도 오래되었고
대륙들이나 그 사이의 대양보다도 오래된 것이죠.
이것은 40억년 이전에 만들어진 것입니다.
태양계 초창기 시절에
행성들이 생겨나고 있을 시기죠.
이 녹슨 철과 니켈 덩어리는 자칫 평범해 보일 수 있지만
이걸 잘라보면
지구의 금속과는 다르다는 것을 알 수 있습니다.
이 무늬는 이것이 오직 우주 밖에서만 만들어지는 금속 결정임을 말해줍니다.
녹은 철이 아주 천천히 식을 수 있는 곳이죠.
수백만 년에 몇 도 정도씩 말입니다.
이것은 본래 훨씬 커다란 것의 일부였는데요.
행성들이 형성되며 떨어져 나온 수백 개 파편 중 하나입니다.
우리는 이런 것들을 소행성이라고 부릅니다.
소행성들은 가장 오래된, 우주에 가장 많은 우리 이웃입니다.
이 그래픽은 태양을 돌고 있는 지구 주위의 소행성들을 보여주는데요.
노란색이 태양이고
파란색의 지구 궤도 가까이에서 돌고 있는 것을 볼 수 있죠.
이것은 지구, 태양과 소행성의 크기를 엄청나게 증폭시켜서
눈으로 명확하게 볼 수 있게 한 것입니다.
전세계의 여러 과학자들은 이 물체들을 찾으려고 노력 중인데요.
지구 주변의 우주를 꾸준하게 조사하며 매일 새로운 소행성들을 발견하고 있죠.
이 작업의 대부분은 NASA에서 지원하고 있습니다.
저는 이러한 작업이 마치 대규모 공공 사업과 같다고 생각합니다.
다만 저희는 고속도로를 짓는 대신에 우주 바깥의 지도를 만들고
다음 세대를 위해 기록으로 남겨둡니다.
이것들은 작년에만 발견된 1,556개의 지구 주변 소행성들입니다.
그리고 이것들은 지금까지 밝혀진 지구 주변의 모든 소행성들이죠.
최근 집계된 갯수로는 13,733개에 달하죠.
각각의 형상을 파악해 목록으로 구분해 두었고
태양을 중심으로 도는 궤도도 밝혀졌습니다.
각각의 소행성마다 다르지만
대부분의 소행성 궤도는 수십 년 뒤까지 예측이 가능합니다.
몇몇 소행성들은 놀라울 정도로 정밀하게 예측할 수 있죠.
예를 들어, 제트 추진 연구소의 과학자들은
소행성 투타디스가 앞으로 4년 내에 약 30km 이동한다고 예측했는데요.
그 4년 동안
투타디스는 85억 km를 이동했습니다.
그걸 나누어 정밀도를 계산하면
무려 0.000000004였어요.
(웃음)
자, 제가 이 아름다운 소행성 조각을 가질 수 있었던 건
모든 이웃들이 그렇듯이
소행성들이 가끔 예기치 못하게 추락하기 때문입니다.
(웃음)
3년 전 오늘
작은 소행성 하나가 러시아 첼야빈스크에서 폭발했습니다.
이 소행성의 지름은 약 19m였는데요.
거의 편의점 하나만한 크기죠.
이 크기의 소행성들은 약 50년에 한 번씩 지구와 충돌합니다.
6천 6백만 년 전에는
이보다 훨씬 더 큰 소행성이 지구와 충돌해
대규모 멸종 사태를 불러일으켰습니다.
동식물의 75%가 사라졌고
안타깝게도 공룡도 그들 중 하나였죠.
당시 소행성 지름은 약 10km였습니다.
이 수치는 747 제트기의 순항 고도와 맞먹습니다.
그러니 다음에 비행기를 타시면
창가 자리에서 밖을 내다보고
땅 위에 엄청나게 커다란 바위가 있다고 상상해보세요.
비행기 날개 끝에 살짝 닿을 정도의 크기인 거죠.
그 바위는 너무 커서
비행기로 그 위를 지나는 데만 1분이 걸릴 정도일 겁니다.
그 정도 크기의 소행성이 지구와 충돌한 거였어요.
제 생애보다 짧은 최근에 와서야
소행성이 지구에 꽤 커다란 위협으로 인식되기 시작했습니다.
그때부터 집중적인 노력을 들여
이 소행성들을 찾아내고 분류하기 시작했죠.
저는 운좋게도 이 노력에 참여할 수 있었습니다.
저는 NASA의 '네오와이즈(NEOWISE)' 망원경을 이용하는 팀에 속해있는데요.
네오와이즈는 본래 소행성들을 찾기 위해 만들어진 게 아니었습니다.
원래는 지구 주위를 돌며 우리의 태양계 너머를 관측하기 위한 거였죠.
가장 차가운 별들과 가장 빛나는 은하군 탐색이 목적이었습니다.
계획된 사용수명인 일곱 달 동안 그 역할을 잘 수행해주었습니다.
그런데 6년이 지난 지금도 아직 잘 작동하고 있습니다.
저희는 이것의 용도를 바꿔 소행성을 찾아내고 분류하는 일에 쓰기로 했죠.
이 망원경이 훌륭한 작은 우주 로봇이긴 하지만
오늘날에는 거의 중고차나 마찬가지예요.
네오와이즈의 센서를 차갑게 유지할 냉한제가 떨어진 지 오래라
저희는 에어컨이 고장났다고 농담을 하곤 하죠.
지금까지 총 9억 2천만 km를 주행했지만
아직도 잘 굴러가고 있습니다.
그리고 안정적으로 11초에 한 번씩 천체 사진을 찍어주고 있죠.
제가 지금 강연을 시작한 이후에만도 23장의 사진을 찍었겠네요.
네오와이즈가 가치 있는 이유 중 하나는
이것이 열적외선을 이용해 천체를 관측하기 때문입니다.
그러니까 네오와이즈는 소행성이 반사하는 햇빛을 보는 게 아니라
소행성 자체가 방출하는 열을 본다는 뜻입니다.
이것은 꼭 필요한 기능입니다.
몇몇 소행성들은 석탄만큼이나 어두워서
다른 망원경으로는 인지하기 어렵거나 불가능하기 때문이죠.
그것이 밝든 어둡든, 네오와이즈에겐 모든 소행성이 밝게 빛나죠.
우주인들은 소행성을 찾아내고 연구하기 위해
온갖 기술들을 사용합니다.
2010년은 역사적으로 중요한 전환기였습니다.
과학자들이 다함께 모여 직경 1km가 넘는 소행성들의
90% 이상을 찾아냈어요.
지구에 엄청난 파괴력을 발휘할 수 있는 물체들이죠.
하지만 아직 끝난 것은 아닙니다.
직경이 140m만 넘어도 중간 크기의 나라에 심각한 피해를 줄 수 있습니다.
우리는 그런 소행성들의 25%를 찾아냈죠.
우리는 지구 주변 소행성들을 찾아내기 위해 끊임없이 하늘을 관찰해야 합니다.
우리는 미적분학을 이해하고 망원경을 제작할 수 있는
유일한 종이니까요.
이러한 소행성들을 찾아낼 줄도 알고요.
이것은 우리의 의무입니다.
만약 우리가 굉장히 위험한 소행성이 충돌하기 한참 전에 발견해낸다면
그 궤도를 살짝 바꿀 수 있을 겁니다.
지진이나 허리케인, 화산 폭발과는 달리
소행성 충돌의 영향은 정확하게 예측하고
방지할 수 있죠.
현재 우리가 해야 할 일은 지구 주위 우주 지도를 만드는 것입니다.
우리는 끊임없이 하늘을 관측해야 합니다.
감사합니다.
(박수)
Es turu rokā ko izcili vecu.
Tas ir senāks par jebkuru cilvēces artefaktu,
senāks par dzīvību uz Zemes,
senāks par kontinentiem un okeāniem starp tiem.
Tas ir veidojies pirms vairāk nekā četriem miljardiem gadu,
Saules sistēmas pirmsākumos,
laikā, kad joprojām veidojās planētas.
Varbūt šis rūsganais niķeļa un dzelzs gabals neizskatās neko īpašs,
taču, to pāršķeļot,
redzams, ka tas atšķiras no uz Zemes sastopamajiem metāliem.
Tā raksts atklāj metāliskos kristālus, kas var izveidoties tikai kosmosā,
kur šķidrs metāls var atdzist ārkārtīgi lēni –
dažus grādus miljons gadu laikā.
Reiz tas bija daļa no daudz lielāka objekta,
viens no miljoniem, kas palicis pāri pēc planētu izveidošanās.
Šos objektus mēs saucam par asteroīdiem.
Asteroīdi ir mūsu senākie un daudzskaitlīgākie kosmosa kaimiņi.
Šajā diagrammā dzeltenā krāsā attēloti ap Sauli riņķojošie, Zemei tuvie asteroīdi
un tie, kas šūpojas tuvu Zemes orbītai, –
zilā.
Zemes, Saules un asteroīdu izmēri ir daudzkārt palielināti,
lai tie būtu skaidrāk saskatāmi.
Šos objektus meklē zinātnieku komandas visā pasaulē,
ik dienas atklājot jaunus,
pastāvīgi kartējot zemās Zemes orbītas telpu.
Lielu daļu šī darba finansē NASA.
Šo asteroīdu meklējumus es uzskatu par milzu sabiedrisko darbu projektu,
tikai automaģistrāles būvēšanas vietā mēs kartējam kosmosu,
veidojot arhīvu, kas saglabāsies paaudzēm ilgi.
Lūk, 1556 pagājušā gadā vien atklātie Zemei tuvie asteroīdi.
Un, lūk, visi zināmie Zemei tuvie asteroīdi,
kuru kopskaits pēc pēdējām ziņām bija 13 733.
Katrs ir attēlots, kataloģizēts,
un ir noteikta tā trajektorija ap Sauli.
Lai gan tā atšķiras asteroīdu starpā,
vairumam trajektoriju var paredzēt desmitiem gadu uz priekšu.
Un dažu asteroīdu trajektorijas var paredzēt neticami precīzi.
Jet Propulsion Laboratory zinātnieki, piemēram,
paredzēja, kur asteroīds Tutatiss atradīsies četru gadu tālā nākotnē –
ar 30 kilometru precizitāti.
Šo četru gadu laikā
Tutatiss noceļoja 8,5 miljardus kilometru.
Precizitātes nobīde
ir 0,000000004.
(Smiekli)
Iemesls, kāpēc man ir šis burvīgais asteroīda fragments,
ir tas, ka, tāpat kā visi kaimiņi,
asteroīdi reizēm uzkrīt uz galvas negaidot.
(Smiekli)
Pirms trim gadiem
neliels asteroīds uzsprāga virs Čeļabinskas Krievijā.
Tā diametrs bija ap 19 metru,
apmēram neliela veikala izmērā.
Šādi izmēra objekti Zemē ietriecas aptuveni reizi 50 gados.
Pirms 66 miljoniem gadu
Zemē ietriecās daudz lielāks objekts,
izraisot masveida izmiršanu.
Gāja bojā 75 procenti augu un dzīvnieku sugu,
tostarp diemžēl arī dinozauri.
Tā objekta diametrs bija ap 10 kilometru,
un 10 kilometri ir aptuvenais Boeing 747 lidmašīnas lidojuma augstums.
Tā ka nākamreiz, kad būsiet lidmašīnā,
nočiepiet vietu pie loga, paskatieties ārā un iztēlojieties milzu akmeni,
kas, guļot uz zemes,
sniedzas līdz lidmašīnas spārnam.
Tas ir tik plats, ka lidmašīnai vajag veselu minūti, lai aizlidotu tam garām.
Tik liels asteroīds ietriecās Zemē.
Tikai manas dzīves laikā
asteroīdus sāka uzskatīt par ticamu mūsu planētas apdraudējumu.
Un kopš tā laika notiek mērķtiecīgi centieni
šos objektus atklāt un kataloģizēt.
Man ir paveicies šajos centienos piedalīties.
Esmu zinātnieku komandā, kas izmanto NASA NEOWISE teleskopu.
NEOWISE netika radīts asteroīdu meklēšanai.
Tas tika radīts, lai riņķotu ap Zemi
un ieskatītos tālu aiz Saules sistēmas robežām,
lai meklētu visaukstākās zvaigznes un visspožākās galaktikas.
Un paredzētājā 7 mēnešu kalpošanas laikā tas to darīja ļoti labi.
Bet šodien, sešus gadus vēlāk, tas joprojām darbojas.
Mēs esam to pārveidojuši asteroīdu atklāšanai un pētīšanai.
Un, lai gan tas ir brīnišķīgs kosmosa robotiņš,
šodien tas līdzinās lietotai automašīnai.
Kriogēnais šķidrums, kas savulaik dzesēja tā sensorus, ir sen beidzies,
mēs jokojam, ka tā gaisa kondicionieris ir sabojājies.
Nobraukuma skaitītājs rāda ap pusotru miljardu kilometru,
bet tas joprojām lieliski darbojas
un ik 11 sekundes uzticami uzņem debesu fotogrāfiju.
Kopš šīs runas sākuma tas ir uzņēmis 23 fotogrāfijas.
Viens no iemesliem, kāpēc NEOWISE ir tik vērtīgs,
ir tā spēja redzēt debesu termisko infrasarkano starojumu.
Tas nozīmē, ka asteroīdu atstarotās saules gaismas vietā
NEOWISE redz to izstaroto siltumu.
Tā ir ļoti svarīga spēja, jo daži asteroīdi ir ogles melnumā
un ieraudzīt tos ar citiem teleskopiem var būt grūti vai neiespējami.
Taču NEOWISE visi asteroīdi, gaiši vai tumši, spīd spoži.
Astronomi asteroīdu atklāšanai un pētīšanai izmanto ikvienu pieejamo metodi.
2010. gadā tika sasniegts vēsturisks punkts.
Kopiena kopumā ir atklājusi vairāk nekā 90 procentu asteroīdu,
kuru diametrs lielāks par vienu kilometru.
Tie ir objekti, kas spētu nodarīt Zemei masveida postījumus.
Bet darbs vēl nav galā.
140 metru liels vai lielāks objekts spētu iznīcināt vidēja izmēra valsti.
No tiem līdz šim esam atklājuši tikai 25 procentus.
Mums jāturpina debesīs meklēt Zemei tuvie asteroīdi.
Mēs esam vienīgā suga, kas spēj izprast aprēķinus
un būvēt teleskopus.
Mēs zinām, kā šos objektus atrast.
Tā ir mūsu atbildība.
Atraduši bīstamu asteroīdu,
ar pietiekami agru brīdinājumu mēs to varētu novirzīt no ceļa.
Atšķirībā no zemestrīcēm, viesuļvētrām un vulkānu izvirdumiem
asteroīdu ietekmi iespējams precīzi paredzēt
un novērst.
Tas, kas jādara šobrīd, ir zemās Zemes orbītas telpas kartēšana.
Mums jāturpina pārmeklēt debesis.
Paldies.
(Aplausi)
Миний гарт маш эртний нэгэн зүйл байна.
Энэ хүн төрөлхтний бүтээсэн ямар ч зүйлээс өмнө,
эх дэлхий дээр амьдрал бий болохоос ч өмнө,
тивүүд болон тэднийг хуваах далай тэнгисүүд ч бүрэлдэхээс өмнө,
дөрөв гаруй тербум жилийн тэртээд нарны аймаг маань бүрэлдэж
гараг эрхэс биежин тогтож байх үед бий болсон зүйл.
Энэ төмөр никелийн хэлтэрхий тийм ч онцгой харагдахгүй байж магад.
Гэвч үүнийг хагалаад доторхыг нь нээж үзвэл
та үүнийг дэлхийн металлаас өөр болохыг анзаарна.
Энэ бүтэц бол зөвхөн задгай сансарт л бүрэлдэх боломжтой металын болор буюу
хайлсан метал сая сая жилд маш бага бага температураар хөрж
бэхжсэн бүтэц юм.
Энэ зүйл эрт үед гарагууд бүрэлдэн тогтсоны дараагаар орхигдож үлдсэн
олон сая хэлтэрхийн нэг.
Бид эдгээр биетүүдийг "АСТРОИД" гэж нэрлэдэг.
Тэд бол бидний хамгийн эртний бөгөөд хамгийн олон тохиох огторгуйн хөршүүд.
Энэ зураглал бидэнд дэлхийн ойролцоох,
нарны тойрог замд орших астроидуудыг харуулж байна.
Үүн дээрх дэлхий, нар, болон астроидуудын хэмжээг хэд дахин томруулсан байгаа.
Иймээс та бүхэн тэднийг илүү тод ялган харж чадаж байгаа юм.
Дэлхий дахинаа олон арван шинжээчдийн баг эдгээр биетүүдийг хайн эрж
өдөр бүр шинийг нээн илрүүлж,
дэлхийн ойролцоох огторгуйд байрлалыг тогтоосоор байна.
Тэдний ихэнх нь НАСА-н санхүүжилтээр явагддаг.
Миний хувьд астроидуудыг хайх ажил маш том олон нийтийн ажил мэт санагддаг.
Бид хурдны зам барихын оронд задгай сансрыг зураглаж,
үеэс үед өвлөгдөн үлдэх архив санг бүтээж байна шүү дээ.
Эд бол зөвхөн өнгөрсөн жил олдсон дэлхийн ойролцоох 1556 астриодууд.
Харин эдгээр нь бол дэлхий ойролцоо байгаа одоогоор олдсон бүх астроидууд.
Сүүлийх нь дугаар нь 13733 байсан.
Эд бүгд нэг бүрчлэн зураглагдаж, ангилагдсан төдийгүй
нарыг тойрон эргэх зам нь ч тогтоогдсон.
Хэдийгээр астроид бүр өөр хоорондоо ялгаатай ч
олон арван жилийн өмнөөс туулах замыг нь тодорхойлж болдог.
Зарим астриодуудын замыг маш нарийн тооцоололтой гаргадаг.
Жишээ нь, Жэт Пропулшоны лабораторийн эрдэмтэд "Тоутатус" хэмээх астриодын
дөрвөн жилийн хугацаанд туулах замыг гучин км-ын зөрүүтэй тогтоож байв.
Тухайн 4 жилийн хугацаанд Тоутатис нь нийт 8.5 тэрбум км аялсан байдаг.
Энэ нь маш их ойртуулсан тооцоолол буюу
ердөө 0.000000004% зөрүүтэй гэсэн үг.
(Инээд)
Тэгэхээр, миний энэ гайхамшигтай астроидын хэлтэрхийг бариад зогсож буй шалтгаан бол:
Яг л бусад бүх хөршүүдийн адилаар астриодууд ч гэсэн заримдаа
урьдчилан мэдэгдэлгүйгээр гэнэтийн айлчлал хийдэгт байгаа юм.
3 жилийн өмнө энэ өдөр Оросын Челябинск хотод нэгэн жижиг астроид дэлбэрчээ.
Тэр биет ойролцоогоор 19 метрийн өргөнтэй буюу нэг жижиг дэлгүүрийн дайтай гэсэн үг.
Иймэрхүү хэмжээтэй биетүүд ойролцоогоор 50 жил тутамд дэлхийтэй мөргөлдөж байдаг.
66 сая жилийн өмнө үүнээс хамаагүй том нэгэн биет дэлхийтэй мөргөлдсөн нь
асар өргөн хэмжээний сүйрлийг үүсгэсэн.
Ургамал, амьтдын 75 хувь нь устаж үгүй болсон бөгөөд
тэдний нэг нь динозаврууд гэж бодохоор маш харамсалтай.
Тэр биет нь ойролцоогоор 10 км-н өргөнтэй байж.
10 км гэдэг нь Боейнг 747 загварын зорчигч тээврийн онгоцны нисэх өндөрлөг.
Тэгэхээр та дараагийн удаа онгоцоор зорчихдоо цонхоо сөхөн гадагш хараад
газраас сууж яваа онгоцны тань далавчийг шүргэхүйц өндөртэй,
нисэж яваа онгоц дайрч өнгөрөхийн тулд бүхэл бүтэн минут зарцууулахуйц өргөнтэй
тийм агуу том чулууг төсөөлөөд үзээрэй.
Энэ бол дэлхийг мөргөсөн астроидын хэмжээ.
Астроидуудыг манай гарагт маш том аюул авчрагч гэдгийг мэдэх болсоор
ердөө гучаадхан жил өнгөрч байна. Гэсэн ч бид түүнээс хойш
эдгээр биесийг нээн илрүүлж, төрөлжүүлэн ангилах ажилуудыг хийсээр байгаа юм.
Надад харин түүний нэг хэсэг болох аз тохиосон юм.
Би НАСА-н НЕОВАЙС хэмээх телескопыг ашигладаг шинжээдийн багийн нэгэн шинжээч.
НЕОВАЙС нь анхнаасаа астриодуудыг хайн илрүүлэхэд зориулагдаагүй.
Түүнийг 7 сарын хугацаанд эх дэлхийг тойрон эргэж нарны аймгаас гадна орших
орчлон ертөнцийн хамгийн хүйтэн одод, хамгийн тод галактик, гараг эрхэсийг
хайн эрэлхийлэхэд зориулан бүтээсэн юм. Тэр ч тэрхүү ажлаа маш амжилттай хийсэн.
Гэсэн ч өнөөдөр, түүнээс хойш зургаан жилийн дараа ч ажилласан хэвээр.
Бид түүнийг астроидуудыг хайн илрүүлэхэд ашиглах болсон.
Хэдийгээр Неовайс маш гайхамшигтай сансрын бяцхан робот боловч
орчин үеийн хуучин машинтай л адил.
Жишээ нь, түүний мэдрэгчүүдийг хөргөхөд ашиглагддаг криогений шингэн нь дуусахад
бид түүний агааржуулагч нь эвдэрчихлээ гэж элэглэдэг.
Неовайс нийт 920 сая миль замыг туулаад байгаа ч
ямар ч асуудалгүй явсаар л, 11 секунд тутамд тэнгэрийн зургийг авсаар л байна.
Миний яриа эхлэснээс хойш аль хэдийн 23 зураг авчихсан байгаа гэсэн үг.
НЕОВАЙС-г маш үнэ цэнэтэй болгож буй бас нэгэн хүчин зүйл нь
тэрээр тэнгэрийг инфраред туяагаар хардагт оршино.
Энэ нь бидэнд астроидуудыг тэдний ойлгодог нарны цацрагаар бус
ялгаруулах дулаанаар харж байгаа юм.
Зарим астроидууд телескопоор харагдахааргүй нүүрс шиг тас хар байх тул
НЕОВАИС-н энэхүү дулаанаар харах чадвар бидний хувьд маш их ач холбогдолтой.
Гэсэн ч бүх астроидууд НЕОВАИС-д гэрэлтэн харагддаг.
Одон орон судлаачид астроидуудыг нээн илрүүлж судлахын тулд
бүхий л боломжит арга барилуудыг ашигласаар байна.
Ийнхүү бид хамтдаа 2010 он гэхэд дэлхийд асар том хэмжээний
сүйрлийг авчирч чадахуйц буюу нэг км-с дээш өргөнтэй нийт астроидуудын
90 хувийг нь олж тогтоосон түүхэн амжилтанд хүрсэн юм.
Гэсэн ч ажил хараахан дуусаагүй хэвээр.
140м болон түүнээс дээш өргөнтэй биет л дундаж хэмжээтэй улсыг сүйтгэж чадахуйц.
Гэтэл өнөөг хүртэл бид тэдгээрийн ердөө 25 хувийг нь л олоод байна.
Иймд бид дэлхийн ойролцоох астроидуудыг олохын тулд
үргэлжлүүлэн хайх хэрэгтэй.
Бид бол тооцоолол хийж, телескоп бүтээх чадамжтай цорын ганц төрөл зүйл.
Бид астроидуудыг хэрхэн олохоо мэднэ.
Тэднийг хайж олох нь бидний хариуцлага.
Хэрэв бид маш аюултай астроидыг
хангалттай эрт илрүүлж чадвал түүнийг замаас нь гаргаж бас чадна.
Газар хөдлөлт, хуй салхи, эсвэл галт уулын дэлбэрэлттэй харьцуулахад
астроидын аюул нь нарийн нарийвчлалтайгаар урьдчилан тооцоологдож
урьдчилан сэргийлж болохуйц.
Одоо бидний хийх ёстой зүйл бол дэлхийн ойролцоох задгай сансрыг газар зүйчлэх,
тэнгэрээр үргэлжлүүлэн хайх юм.
Баярлалаа.
(Алга ташилт)
Jeg holder noe som er særdeles gammelt.
Den er eldre enn noen gjenstand skapt av mennesker,
eldre enn liv på jorda,
eldre enn kontinentene og havene mellom dem.
Denne var skapt for over 4 milliarder år siden
i solsystemets tidligste dager
mens planetene fortsatt ble skapt.
Denne rustne klumpen av nikkel og jern ser kanskje ikke spesiell ut,
men når den blir delt i to ...
så kan du se at det er forskjellig fra jordiske metaller.
Mønsteret avslører metalliske krystaller som kun kan formes i rommet
hvor smeltet metall kan kjøles ned ekstremt sakte,
et par grader per million år.
Denne var en gang del av en mye større gjenstand,
en av millioner som var igjen etter at planetene var skapt.
Vi kaller disse asteroider.
Asteroider er våre eldste og mest tallrike kosmiske naboer.
Dette viser "nær-jorda"-asteroider som går i bane rundt sola,
vist i gult,
og som svinger nær jordas bane,
vist i blått.
Størrelsen på jorda, sola og asteroidene har blitt forstørret
så du kan se dem ordentlig.
Forskere over hele verden leter etter disse asteroidene,
og oppdager nye hver dag,
og kartlegger da områdene rundt jorda.
Mye av arbeidet er sponset av NASA.
Jeg ser på jakten etter disse asteroidene som et stort offentlig prosjekt,
men istedenfor å bygge en ny vei, utforsker vi verdensrommet
og lager et arkiv som vil vare i generasjoner.
Her er de 1556 "nær-jorda"-asteroidene som ble funnet i fjor.
Og her er alle "nær-jorda"-asteroider som vi vet om,
som ved forrige telling utgjorde 13 733.
Hver av dem har blitt tatt bilde av,
arkivert og hatt sin bane rundt sola fastslått.
Selv om det varierer fra asteroide til asteroide,
kan de fleste banene bli fastslått for mange år av gangen.
Og noen baner kan bli fastslått med stor sikkerhet og presisjon.
For eksempel, forskere ved Jet Propulsion- laboratoriet
spådde hvor asteroiden Toutatis ville være 4 år fremover
innenfor en 30 km margin.
I løpet av de fire årene
reiste Toutatis 8,5 milliarder kilometer.
Den presisjonen kan uttrykkes
med en presisjon på 0,000000004 prosent.
(Latter)
Grunnen til at jeg har med denne nydelige biten av en asteroide
er, som mange naboer,
at asteroider av og til dukker opp uventet.
(Latter)
I dag for tre år siden
ekspoderte en liten asteroide over byen Chelyabinsk i Russland.
Gjenstanden var omtrent 19 meter lang,
omtrent like stor som en storkiosk.
Så store gjenstander treffer jorda omtrent hvert femtiende år.
For 66 millioner år siden
traff en mye større gjenstand jorda.
Det resulterte i massiv utryddelse.
75% av alle plante- og dyrearter døde ut.
Dette inkluderte, dessverre, dinosaurene.
Den gjenstanden var omtrent 10 km lang
og 10 km er cirka vanlig flyhøyde for en 747-jet.
Så neste gang du er på et fly,
få tak i et vindussete, se ut, og forestill deg en stein så gigantisk
at om den nå står på bakken,
så når den helt opp til vingetuppen på flyet.
Den er så bred at det tar flyet over ett minutt å fly forbi den.
Slik er størrelsen til asteroiden som traff jorda.
Kun i løpet av min levetid
har asteroider blitt sett på som en mulig fare for jorda vår.
Og siden da har det vært mye fokus
på å finne og arkivere informasjon om gjenstandene.
Jeg har vært heldig og tar del i denne oppgaven.
Jeg er med på et lag av forskere som bruker NASAs NEOWISE-teleskop.
NEOWISE var ikke designet for å finne asteroider,
men til å gå i bane rundt jorda, og se langt forbi vårt eget solsystem.
For å finne de kaldeste stjernene, og de mest lyssterke galaksene.
Noe den gjorde veldig bra for dens antatte levetid på 7 måneder.
Men i dag, seks år senere, lever den fortsatt.
Vi har gitt den et nytt formål: å finne og studere asteroider.
Og selv om det er en fantastisk romrobot,
er den i dag litt som en bruktbil.
Cryogenet som skulle holde sensorene kalde, er borte for lengst.
Vi fleiper om at klima-anlegget er ødelagt.
Den har omtrent 1,5 milliarder kilometer på telleren sin,
men den leverer forstatt
og tar et bilde av himmelen hvert ellevte sekund.
Den har tatt 23 bilder siden presentasjonen min begynte.
En av grunnene til at NEOWISE er så verdifull
er at den ser himmelen gjennom en infrarød termalinse.
Det betyr at istedenfor å se sollyset asteroider reflekterer,
så ser NEOWISE varmen de avgir.
Dette er nøkkelen, siden noen asteroider er mørke som kull,
og det kan være vanskelig eller umulig å se disse med andre teleskop.
Men alle asteroider, lyse eller mørke, skinner sterkt for den.
Astronomer bruker alle teknikker de har
til å finne og studere asteroider.
I 2010 nådde vi et historisk øyeblikk.
Sammen fant vi over 90% av asteroidene
med større diameter enn en kilometer
og det er disse som kan lage massiv ødeleggelse på jorda.
Men jobben er ikke ferdig ennå.
En gjenstand 140 meter eller større kan desimere et land av medium størrelse.
Og så langt har vi bare funnet 25% av disse asteroidene.
Så vi må fortsette å lete etter nær-jorda-asteroider.
Vi er den eneste arten som klarer å forstå kalkulus
eller bygge teleskoper.
Vi klarer å finne disse gjenstandene.
Dette er vårt ansvar.
Om vi fant en farlig asteroide, litt god tid i forveien,
kunne vi flytte den ut av banen sin.
I motsetning til jordskjelv, orkaner og vulkanutbrudd, kan resultatet
av en asteroide som treffer jorda bli nøyaktig spådd
og forhindret.
Det vi trenger nå, er å kartlegge området rundt jorda.
Vi må fortsette å utforske rommet.
Tusen takk.
(Applaus)
Ik houd iets opmerkelijk ouds vast.
Het is ouder dan elk menselijk artefact,
ouder dan het leven op Aarde,
ouder dan de continenten en de oceanen ertussen.
Dit werd meer dan vier miljard jaar geleden gevormd
in de eerste dagen van het zonnestelsel,
terwijl de planeten zich nog vormden.
Dit roestige brok nikkel en ijzer lijkt misschien niet speciaal,
maar als je het doorsnijdt...
kun je zien dat het verschilt van aardse metalen.
Dit patroon onthult metaalkristallen die alleen kunnen ontstaan in de ruimte,
waar gesmolten metaal extreem langzaam kan afkoelen,
een paar graden per miljoen jaar.
Dit was ooit onderdeel van een veel groter object,
één van miljoenen die overbleven nadat de planeten zich vormden.
We noemen deze objecten asteroïden.
Asteroïden zijn onze oudste en meest voorkomende kosmische buren.
Deze illustratie toont asteroïden nabij Aarde, draaiend om de zon,
weergegeven in geel,
dicht bij de Aardbaan,
weergegeven in blauw.
De afmetingen van Aarde, Zon en asteroïden zijn extreem overdreven,
zodat je ze duidelijk kunt zien.
Wetenschappers over de hele wereld zoeken naar deze objecten
en ontdekken er elke dag nieuwe
die zich in de nabije ruimte bevinden.
Veel van dit werk is gefinancierd door de NASA.
Ik zie de zoektocht voor deze asteroïden
als een groots project voor algemeen welzijn,
maar in plaats van een snelweg te bouwen, brengen we de ruimte in kaart,
bouwen we een archief voor de komende generaties.
Dit zijn de 1.566 asteroïden die pas vorig jaar nabij de Aarde zijn ontdekt.
En dit zijn alle bekende asteroïden nabij de Aarde.
Bij de laatste telling waren er dat 13.733.
Elkeen werd in beeld gebracht en gecatalogiseerd.
Ook de baan ervan rond de zon werd bepaald.
Hoewel het per asteroïde verschilt,
kunnen de banen van de meeste asteroïden worden voorspeld voor tientallen jaren.
Soms met ongelofelijke precisie.
Zo voorspelden wetenschappers van het Jet Propulsion-laboratorium
waar de asteroïde Toutatis vier jaar later zou zijn
tot op 30 kilometer nauwkeurig.
In deze vier jaar
legde Toutatis 8,5 miljard km af.
Dat is een fractionele precisie
van 0,000 000 004.
(Gelach)
Dit prachtige asteroïdefragment heb ik bij me,
omdat, zoals alle buren,
asteroïden soms onverwacht komen binnenvallen.
(Gelach)
Vandaag drie jaar geleden,
ontplofte een kleine asteroïde boven de stad Tsjeljabinsk in Rusland.
Dat object was ongeveer 19 meter in doorsnede,
ongeveer zo groot als een winkel.
Objecten van deze omvang raken de Aarde ongeveer elke 50 jaar.
Maar 66 miljoen jaar geleden
sloeg een veel groter object op de Aarde in
en veroorzaakte een massaal uitsterven.
75 procent van de plant- en diersoorten gingen verloren,
met inbegrip van, helaas, de dinosauriërs.
Dat object was ongeveer 10 kilometer in doorsnede.
10 kilometer is ongeveer de vlieghoogte van een 747-jet.
Als je nog eens vliegt, ga bij een raam zitten,
kijk naar buiten en beeld je een rots in zo enorm
dat ze vanaf de grond
net de vleugeltip raakt.
Je vliegtuig heeft een volle minuut nodig om erlangs te vliegen.
Dat is de grootte van de asteroïde die op de Aarde insloeg.
Pas tijdens mijn leven
werden asteroïden beschouwd als een serieuze bedreiging voor onze planeet.
En sindsdien is een gerichte inspanning aan de gang
om deze objecten te ontdekken en te catalogiseren.
Ik heb het geluk om hieraan te mogen meewerken.
Samen met een team van wetenschappers die NASA's NEOWISE-telescoop gebruiken.
Nu werd NEOWISE niet ontworpen om asteroïden te zoeken,
maar wel om rond de Aarde te draaien en ver buiten ons zonnestelsel te kijken
en te zoeken naar de koudste sterren en de meest lichtgevende sterrenstelsels.
Hij deed dat erg goed voor de voorziene levensduur van zeven maanden.
Maar vandaag, zes jaar later, is hij nog steeds in werking.
We hebben hem herbestemd voor het ontdekken en bestuderen van asteroïden.
Al is het een prachtig ruimterobotje,
is het vandaag toch een tweedehands autootje.
Het cryogeen om de sensoren te koelen, is al lang op;
wij grappen dat zijn airco stuk is.
Hij heeft 1480 miljoen km op de teller,
maar doet het nog steeds prima
en neemt betrouwbaar om de 11 seconden een foto van de hemel.
Hij nam 23 foto's sinds deze talk begon.
Een van de redenen waarom NEOWISE zo waardevol is,
is dat hij de hemel bekijkt in thermisch infrarood.
In plaats van zonlicht dat asteroïden weerkaatsen,
ziet NEOWISE de warmte die ze uitstralen.
Dat is essentieel omdat sommige asteroïden zo zwart als steenkool zijn
en moeilijk of niet te zien met andere telescopen.
Maar alle asteroïden, helder of donker, lichten helder op voor NEOWISE.
Astronomen gebruiken elke techniek die ze hebben
om asteroïden te ontdekken en te bestuderen.
In 2010 werd een historische mijlpaal bereikt.
De gemeenschap had samen meer dan 90% van de asteroïden ontdekt
die meer dan één kilometer groot zijn --
objecten in staat tot massale vernietiging van de Aarde.
Maar het werk is nog niet gedaan.
Een object van 140 meter of groter zou een middelgroot land kunnen decimeren.
Tot nu toe hebben we er daarvan nog maar 25% gevonden.
We moeten de hemel blijven afzoeken naar asteroïden in de buurt van de Aarde.
Wij zijn de enige soort met de nodige rekenvaardigheid
en die telescopen kan bouwen.
We weten deze objecten te vinden.
Dat is onze verantwoordelijkheid.
Als we een gevaarlijke asteroïde vroeg genoeg vinden,
kunnen we ze misschien wat wegduwen.
Anders dan aardbevingen, orkanen of vulkaanuitbarstingen
kan de inslag van een asteroïde precies worden voorspeld
en voorkomen.
We moeten de ruimte in onze buurt in kaart brengen.
We moeten de hemel blijven afspeuren.
Dank je.
(Applaus)
Trzymam coś wyjątkowo starego.
Starszego niż jakikolwiek twór człowieka,
starszego niż życie na Ziemi,
starszego niż kontynenty i oceany.
Ukształtowało się to ponad cztery miliardy lat temu,
na początku istnienia Układu Słonecznego,
gdy planety wciąż się tworzyły.
Ta zardzewiała bryłka niklu i żelaza może nie wydawać się wyjątkowa,
jednak gdy się ją przetnie...
widać, że różni się od ziemskich metali.
Ten wzór ujawnia kryształy metaliczne zdolne utworzyć się jedynie w kosmosie,
gdzie stopiony metal ochładza się wyjątkowo wolno,
o kilka stopni co milion lat.
Ta skała była kiedyś częścią większego obiektu,
jednego z milionów pozostałych po stworzeniu planet.
Nazywamy te obiekty asteroidami.
Asteroidy to nasze najstarsze i najliczniejsze kosmiczne sąsiedztwo.
Ta animacja pokazuje asteroidy bliskie Ziemi,
orbitujące wokół Słońca - żółte,
i te zbliżające się do orbity ziemskiej,
zaznaczone na niebiesko.
Rozmiar Ziemi, Słońca i asteroid został znacznie zwiększony,
by były lepiej widoczne.
Zespoły naukowców z całego świata
szukają tych obiektów,
odkrywając nowe każdego dnia,
mapując przestrzeń kosmiczną bliską Ziemi.
Większość z badań funduje NASA.
Dla mnie poszukiwania asteroid
to ogromny publiczny projekt,
jednak zamiast budować drogę,
mapujemy przestrzeń kosmiczną,
tworząc archiwum, które przetrwa pokolenia.
Oto 1556 bliskich Ziemi asteroid,
odkrytych tylko w zeszłym roku.
A to są wszystkie znane bliskie Ziemi asteroidy,
których liczba ostatnio wynosiła 13 733.
Każdą sfotografowano, skatalogowano
oraz ustalono jej ścieżkę wokół Słońca.
Mimo różnic między asteroidami,
ścieżki większości z nich można przewidzieć na wiele lat do przodu.
Ścieżki niektórych asteroid można przewidzieć z niesłychaną precyzją.
Dla przykładu, naukowcy z Laboratorium Napędu Odrzutowego
przewidzieli pozycję asteroidy Toutatis
z czteroletnim wyprzedzeniem,
z dokładnością do 30 kilometrów.
W ciągu tych czterech lat
Toutatis przeleciał 8,5 miliarda kilometrów.
Oznacza to dokładność obliczeń
na poziomie 0,000000004.
(Śmiech)
Mogę trzymać ten fragment asteroidy,
ponieważ, jak na sąsiadów przystało,
asteroidy czasami wpadają bez zapowiedzi.
(Śmiech)
Tego dnia, trzy lata temu,
niewielka asteroida wybuchła nad miastem Czelabińsk w Rosji.
Obiekt ten miał 19 metrów średnicy,
inaczej mówiąc, był wielkości sklepu.
Obiekty takiej wielkości uderzają w Ziemię
mniej więcej raz na 50 lat.
66 milionów lat temu,
dużo większy obiekt uderzył w Ziemię,
powodując masowe wymieranie.
75 procent gatunków roślin i zwierząt zostało zniszczone,
wliczając, niestety, dinozaury.
Ten obiekt miał około 10 kilometrów średnicy,
a 10 kilometrów,
to mniej więcej pułap lotu samolotu pasażerskiego 747.
Następnym razem w samolocie
zajmijcie miejsce przy oknie,
wyjrzyjcie i wyobraźcie sobie głaz
tak ogromny,
że leżąc na ziemi,
niemal muska skrzydła samolotu.
Jest tak szeroki,
że na ominięcie go potrzeba całej minuty lotu.
Taki był rozmiar asteroidy, która uderzyła Ziemię.
Dopiero od kilkudziesięciu lat
asteroidy uważa się
za poważne zagrożenie dla naszej planety.
Od tamtej pory skoncentrowano się
na ich odkrywaniu i katalogowaniu.
Na szczęście mogę brać w tym udział.
Jestem członkiem grupy naukowców
używających teleskopu NASA NEOWISE.
NEOWISE nie stworzono
do szukania asteroid.
Powstał, żeby krążyć wokół Ziemi
i zaglądać poza nasz Układ Słoneczny,
żeby znajdować najzimniejsze gwiazdy
i najjaśniejsze galaktyki.
Robił to świetnie
w czasie zaplanowanych siedmiu miesięcy.
Dziś, po sześciu latach, wciąż działa.
Ma inne przeznaczenie:
odkrywa i bada asteroidy.
Mimo, że jest wspaniałym małym kosmicznym robotem,
dziś jest trochę jak używany samochód.
Mieszkanka kriogeniczna do chłodzenia czujników
dawno się skończyła,
więc żartujemy, że klimatyzacja się zepsuła.
Ma prawie półtora miliarda km na liczniku,
ale wciąż świetnie działa
i robi zdjęcia nieba co 11 sekund.
Zrobił 23 zdjęcia odkąd zaczęłam do was mówić.
Jednym z powodów
przydatności NEOWISE jest to,
że widzi niebo w termalnej podczerwieni.
To znaczy,
że zamiast światła słonecznego odbitego od asteroid,
NEOWISE widzi emitowane przez nie ciepło.
Jest to ważna zdolność,
bo niektóre asteroidy są czarne jak węgiel
i mogą być trudne lub niemożliwe
do wykrycia przez inne teleskopy.
Ale wszystkie asteroidy, jasne i ciemne,
świecą jasno dla NEOWISE.
Astronomowie używają wszystkich dostępnych technik,
aby odkrywać i badać asteroidy.
W roku 2010 osiągnięto historyczny przełom.
Wspólnymi siłami odkryto ponad 90 procent asteroid
większych niż jeden kilometr średnicy,
obiektów zdolnych spowodować ogromne szkody na Ziemi.
Ale to nie koniec pracy.
Obiekt mający 140 metrów lub więcej,
mógłby zniszczyć kraj średniej wielkości.
Takich obiektów znaleźliśmy na razie tylko 25 procent.
Musimy obserwować niebo
w poszukiwaniu asteroid.
Jesteśmy jedynym gatunkiem
zdolnym zrozumieć różniczki
czy budować teleskopy.
Wiemy, jak znaleźć te obiekty.
Jest to nasz obowiązek.
Znajdując niebezpieczną asteroidę odpowiednio wcześnie,
można zmienić jej kierunek.
W odróżnieniu od trzęsień ziemi, huraganów, czy erupcji wulkanicznych,
uderzenie asteroidy można dokładnie przewidzieć
i mu zapobiec.
Musimy teraz zmapować przestrzeń bliską Ziemi.
Musimy nieustannie przeszukiwać niebo.
Dziękuję.
(Brawa)
Eu estou a segurar em algo notavelmente velho.
É mais velho do que qualquer outro artefacto humano,
mais velho do que a vida na Terra,
mais velho que os continentes e que os oceanos que os separam.
Isto foi formado há mais de quatro mil milhões de anos
nos primeiros dias do sistema solar
enquanto os planetas ainda se estavam a formar.
Este pedaço enferrujado de níquel e ferro pode não parecer especial,
mas quando se corta ao meio...
podem ver que é diferente dos metais terrestres.
Este padrão revela cristais metálicos que só se podem formar no espaço
onde o metal fundido pode arrefecer muito lentamente,
alguns graus a cada milhão de anos.
Isto fez parte de um objeto muito maior,
um dos milhões restantes depois da formação dos planetas.
Nós chamamos a estes objetos asteroides.
Os asteroides são os nossos mais antigos vizinhos cósmicos.
Este gráfico mostra os asteroides que estão a orbitar à volta do Sol,
que aparece a amarelo,
e a balançar perto da órbita da Terra, que aparece a azul.
Os tamanhos da Terra, do Sol e dos asteroides foram exagerados
para que os possam ver bem.
Equipas de cientistas de todo o mundo estão à procura destes objetos,
e descobrem novos todos os dias,
mapeando o espaço perto da Terra.
Muito deste trabalho é financiado pela NASA.
Penso na procura de asteroides como um gigantesco projeto de obras públicas,
mas em vez de construirmos uma autoestrada, estamos a traçar o espaço,
a construir um arquivo que vai servir muitas gerações.
Estes são 1556 asteroides descobertos apenas no ano passado.
E estes são todos os asteroides conhecidos que estão perto da Terra,
que na última contagem eram 13 733.
Cada um deles foi fotografado, catalogado
e o seu caminho à volta do Sol está determinado.
Embora varie de asteroide para asteroide,
o caminho da maioria dos asteroides pode ser previsto para dezenas de anos.
E alguns destes caminhos podem ser previstos com uma precisão incrível.
Por exemplo, cientistas no Jet Propulsion Laboratory
previram onde é que o asteroide Toutatis iria estar daí a quatro anos
com uma margem de 30 km.
Nesses quatro anos,
o Toutatis viajou 8500 milhões de km.
Esta é uma precisão fracionária
de zero vírgula, zero, zero, zero, zero,
zero, zero, zero, zero, quatro.
(Risos)
A razão pela qual eu tenho este lindo fragmento de asteroide
é porque, como todos os vizinhos,
os asteroides às vezes aparecem inesperadamente.
(Risos)
Aqui há três anos,
um pequeno asteroide explodiu sobre a cidade de Chelyabinsk na Rússia.
Esse objeto tinha cerca de 19 metros de diâmetro,
ou seja, do tamanho de uma loja de conveniência.
Objetos deste tamanho atingem a Terra a cada 50 anos.
Há 66 milhões de anos,
um objeto muito maior atingiu a Terra,
causando uma extinção maciça.
Morreram 75% das plantas e dos animais,
incluindo, infelizmente, os dinossauros.
Esse objeto tinha cerca de 10 km de diâmetro,
e 10 km é aproximadamente a altitude de cruzeiro de um jato 747.
Da próxima vez que estiverem num avião,
sentem-se à janela, olhem para fora e imaginem uma pedra tão grande
que toca no chão,
e na asa.
É tão larga que o vosso avião leva um minuto inteiro para voar sobre ela.
É esse o tamanho do asteroide que atingiu a Terra.
Foi somente durante a minha vida
que os asteroides foram considerados uma ameaça credível ao nosso planeta.
E desde então, tem havido um esforço focado
para descobri-los e catalogá-los.
Eu tenho a sorte de fazer parte deste esforço.
Faço parte de uma equipa de cientistas que usam o telescópio NEOWISE.
O NEOWISE não foi feito para encontrar asteroides.
Foi feito para orbitar a Terra e para olharmos mais além do sistema solar
para procurarmos as estrelas mais frias e as galáxias mais luminosas.
Fez isto muito bem para a sua vida projetada de sete meses.
Mas hoje, seis anos mais tarde, ainda está a funcionar.
Demos-lhe um novo propósito, descobrir e estudar asteroides.
Embora seja um maravilhoso pequeno robô espacial,
hoje em dia é como um carro usado.
O criógenio que usou para refrigerar os seus sensores já foi todo usado.
Nós brincamos e dizemos que tem o ar condicionado avariado.
Tem 920 milhões de milhas no conta quilómetros,
mas ainda funciona bem
e tira uma fotografia do céu a cada 11 segundos.
Já tirou 23 fotografias desde que comecei a falar.
Uma das razões pela qual o NEOWISE é tão valioso
é que ele vê o céu no infravermelho térmico.
Isto significa que em vez de ver a luz do Sol que os asteroides refletem,
o NEOWISE vê o calor que eles emitem.
Esta é uma capacidade vital pois alguns asteroides são muito escuros
e pode ser difícil ou impossível vê-los com outros telescópios.
Mas todos os asteroides, claros ou escuros, brilham para o NEOWISE.
Os astrónomos estão a usar todas as técnicas à sua disposição
para descobrir e estudar asteroides.
Em 2010, foi alcançado um marco histórico.
A comunidade, junta, descobriu mais de 90% de asteroides
com mais de 1 km de diâmetro
— objetos capazes de causar uma destruição maciça da Terra.
Mas o trabalho ainda não acabou.
Um objeto com 140 m ou maior poderia dizimar um país de tamanho médio.
Até agora, ainda só encontrámos 25% destes.
Temos de continuar a procurar no céu os asteroides próximos da Terra.
Nós somos a única espécie que é capaz de perceber cálculo
ou de construir telescópios.
Sabemos como encontrar estes objetos.
Esta é a nossa responsabilidade.
Se encontrássemos um asteroide perigoso com muita antecedência,
poderíamos deslocá-lo para fora do caminho.
Ao contrário de terramotos, furacões ou erupções vulcânicas,
o impacto de um asteroide
pode ser previsto com precisão e evitado.
O que agora temos de fazer é mapear o espaço perto da Terra.
Temos de continuar a procurá-los.
Obrigada.
(Aplausos)
Estou segurando algo extraordinariamente antigo.
É mais antigo do que qualquer artefato humano,
mais antigo do que a vida na Terra,
mais antigo do que continentes e os oceanos entre eles.
Isso foi formado há mais de 4 bilhões de anos,
nos primeiros dias do sistema solar,
durante a formação dos planetas.
Esse pedaço enferrujado de níquel e ferro pode não parecer especial,
mas quando é cortado ao meio,
você pode ver que é diferente dos metais terrestres.
Este padrão revela cristais metálicos que apenas podem se formar no espaço
onde metal fundido pode esfriar extremamente devagar,
alguns graus a cada um milhão de anos.
Isso foi parte de um objeto muito maior,
um dos milhões restantes após a formação dos planetas.
Nós chamamos estes objetos de asteroides.
Asteroides são nossos vizinhos cósmicos mais antigos e mais numerosos.
Esta imagem é de asteroides orbitando próximos da Terra e do Sol,
mostrado em amarelo,
e oscilando perto da órbita da Terra,
mostrado em azul.
Os tamanhos da Terra, Sol e asteroides foram exageradamente aumentados
para os vermos claramente.
Equipes de cientistas em todo o mundo procuram por estes objetos,
descobrindo novos todos os dias,
a toda hora mapeando o espaço perto da Terra.
Muito disto é financiado pela NASA.
Penso na busca por esses asteroides como um enorme projeto de obras públicas,
mas ao invés de construir uma rodovia, estamos traçando o espaço,
construindo um arquivo que irá durar por gerações.
Estes são os 1.556 asteroides próximos à Terra descobertos no ano passado.
E estes são todos os asteroides próximos à Terra,
que na última contagem totalizavam 13.733.
Cada um deles foi fotografado, catalogado
e teve sua trajetória determinada ao redor do Sol.
Embora varie de asteroide para asteroide,
as trajetórias deles podem ser previstas a cada milhares de anos.
E as trajetórias de alguns podem ser previstas com incrível precisão.
Cientistas do Laboratório de Propulsão a Jato
previram onde o asteroide Toutatis estaria com quatro anos de antecedência
dentro de 30 quilômetros.
Neste quatro anos,
Toutatis viajou 8,5 bilhões de quilômetros.
Esta é uma precisão fracionária
de 0,000000004.
(Risos)
Tenho este belo fragmento de asteroide porque, como todos os vizinhos,
asteroides às vezes aparecem inesperadamente.
(Risos)
Há três anos,
um pequeno asteroide explodiu acima da cidade de Chelyabinsk, na Rússia.
O objeto tinha cerca de 19 metros de diâmetro,
ou o tamanho de uma loja de conveniência.
Objetos desse tamanho atingem a Terra a cada 50 anos.
Há 66 milhões de anos,
um objeto muito maior atingiu a Terra,
causando uma gigantesca extinção.
Tem-se que 75% das espécies de plantas e animais foram exterminadas,
incluindo, infelizmente, os dinossauros.
Aquele objeto tinha cerca de dez quilômetros de diâmetro,
o que é aproximadamente a altitude de cruzeiro de um jato 747.
Assim, quando estiverem em um avião,
peguem um assento na janela, olhem para fora, e imaginem uma rocha
tão enorme que, apoiada no chão,
esfolaria a ponta da asa do avião.
É tão grande que leva o avião um minuto inteiro para passar por ela.
Este é o tamanho do asteroide que atingiu a Terra.
Foi apenas durante a minha vida,
que os asteroides foram considerados uma ameaça real à Terra.
E desde então, tem havido um esforço direcionado
em descobrir e catalogar estes objetos.
Tenho sorte em fazer parte desse esforço.
Sou membra de uma equipe de cientistas que usam o telescópio Neowise da NASA.
Porém, o Neowise não foi desenhado para achar asteroides.
Foi desenhado para orbitar a Terra e olhar muito além do nosso sistema solar
para procurar as estrelas mais frias e as galáxias mais luminosas.
E fez isto muito bem para a sua vida projetada de sete meses.
Mas hoje, seis anos depois, continua funcionando.
Nós o reutilizamos para descobrir e estudar asteroides.
E embora seja um magnífico pequeno robô espacial,
hoje em dia é mais como um carro usado.
O criogênio que costumava refrigerar os sensores dele acabou há tempos;
brincamos que o ar-condicionado dele está quebrado.
Tem cerca de 1,5 bilhões de quilômetros no odômetro,
mas ainda funciona bem
e tira uma fotografia do céu a cada 11 segundos de forma confiável.
Já tirou 23 fotos desde que comecei a conversar com vocês.
Um dos motivos que o Neowise é tão valioso
é que vê o céu no infravermelho térmico.
Significando que em vez de ver a luz solar que os asteroides refletem,
o Neowise vê o calor que eles emitem.
Esta é uma capacidade vital, pois alguns asteroides são escuros como carvão
e pode ser difícil ou impossível detectá-los com outros telescópios.
Mas todo asteroide, claro ou escuro, brilha para o Neowise.
Astrônomos estão usando toda tecnologia à disposição deles
para descobrir e estudar os asteroides.
Em 2010, foi alcançado um marco histórico.
A comunidade, em conjunto, descobriu mais de 90% dos asteroides
maiores que um quilômetro de diâmetro,
os quais são capazes de uma gigantesca destruição na Terra.
Mas o trabalho ainda não acabou.
Um objeto de 140 metros ou maior poderia dizimar um país de tamanho médio.
Até agora, só encontramos 25% deles.
Devemos continuar procurando por asteroides próximos à Terra.
Somos a única espécie capaz de entender cálculo
ou de construir telescópios.
Sabemos como encontrar estes objetos.
Esta é nossa responsabilidade.
Se encontrássemos um asteroide perigoso, com um aviso prévio significativo,
poderíamos deslocá-lo do caminho.
Ao contrário de terremotos, furacões ou erupções vulcânicas,
um impacto de asteroide pode ser precisamente previsto e evitado.
O que precisamos fazer agora é mapear o espaço próximo à Terra.
Devemos continuar procurando no céu.
Obrigada.
(Aplausos)
У меня в руках кое-что очень древнее.
Эта штука древнее, чем любой известный людям артефакт,
древнее, чем жизнь на Земле,
древнее даже, чем континенты и океаны между ними.
Оно появилось более четырёх миллиардов лет назад,
когда Cолнечная система только зарождалась
и формировались планеты.
Этот ржавый кусок никеля и железа с виду ничем не примечателен,
но если его разрезать,
можно увидеть, что он не похож на земные металлы.
В этом образце видны вкрапления металлов, которые могли сформироваться
только в космосе, где расплавленный металл может очень медленно охлаждаться, —
на несколько градусов за миллионы лет.
Это кусок более крупного объекта, один из миллионов,
оставшихся после формирования планет.
Мы называем их «астероиды».
Астероиды — наши самые старые и многочисленные соседи в космосе.
На этом изображении — околоземные астероиды на орбите вокруг Солнца,
оно здесь жёлтого цвета,
и расположенные близко к орбите Земли,
показанной здесь голубым.
Чтобы вам было лучше видно, размеры Земли, Солнца
и астероидов сильно преувеличены.
Группы учёных по всему миру в поисках этих объектов обнаруживают
каждый день всё новые и новые,
скрупулёзно нанося их на карту околоземного пространства.
Бóльшая часть этой деятельности финансирует NASA.
Поиск астероидов мне представляется возведением объектов инфраструктуры,
только вместо строительства автострад, мы рисуем карты открытого космоса,
создавая архив для будущих поколений.
Только в прошлом году на околоземной орбите было обнаружено 1 556 астероидов.
А вот все известные околоземные астероиды,
их число на данный момент составляет 13 733 штук.
Каждый сфотографирован и занесён в архив,
а также определена его траектория вокруг Солнца.
Хотя они и меняются, траектории большинства
можно спрогнозировать на десятки лет вперёд.
А траектории некоторых из них могут быть определены с поразительной точностью.
Например, учёные Лаборатории двигательных установок
определили, где будет проходить астероид Таутатис через четыре года
с точностью до 30 километров.
За эти четыре года
Таутатис прошёл 8,5 миллиардов километров.
Величина погрешности
составляет 0,000000004.
(Смех)
Причина, по которой у меня в руках фрагмент астероида, —
астероиды, как все нормальные соседи,
иногда сваливаются на нас как снег на голову.
(Смех)
Ровно три года назад
небольшой астероид взорвался над Челябинском, городом в России.
Его диаметр составлял около 19 метров,
это приблизительно размером с небольшой магазинчик.
Объекты подобного размера атакуют Землю почти каждые 50 лет.
66 миллионов лет назад
астероид намного бóльшего размера достиг Земли
и вызвал массовое вымирание видов.
75% видов растений и животных исчезли,
к сожалению, включая и динозавров.
Тот астероид в диаметре составлял 10 километров —
а это примерная высота полёта Боинга-747.
Так что в следующий раз, когда будете лететь на самолёте,
сядьте у окошка, выгляните наружу и представьте
лежащий на земле булыжник, настолько огромный,
что способен достать до крыла самолёта.
Он настолько огромен, что самолёту требуется минута, чтобы пролететь мимо.
Вот какого размера был астероид, врезавшийся когда-то в Землю.
Только в последние десятилетия стало считаться,
что астероиды представляют огромную опасность для Земли.
С тех пор большие усилия направлены
на их обнаружение и систематизацию.
Мне повезло быть причастной к этому.
Я являюсь членом команды, использующей телескоп NASA NEOWISE.
NEOWISE не был предназначен для наблюдения за астероидами.
Он должен был двигаться по орбите Земли и находить звёзды и галактики
за пределами Солнечной системы.
И он справлялся с этим в течение семи месяцев, на которые был рассчитан.
Но сейчас, спустя шесть лет, он всё ещё работает.
Мы переделали его для обнаружения и изучения астероидов.
И хотя это замечательный маленький космический робот,
сейчас он похож на подержанный автомобиль.
Криоген, который охлаждал его датчики, давно закончился,
и мы шутим, что сломалась система кондиционирования.
Одометр показывает пробег в почти 1,5 миллиарда километров,
но он ещё хорошо бегает
и хорошо фотографирует небо каждые 11 секунд.
Пока я с вами разговариваю, он сделал 23 фотографии.
NEOWISE так важен,
потому что он видит небо в инфракрасном излучении.
Это означает, что вместо солнечного света, который отражают астероиды,
NEOWISE видит излучаемое ими тепло.
Это весьма важная способность, потому что многие астероиды очень тёмные
и их трудно или невозможно обнаружить с помощью других телескопов.
Но для NEOWISE все астероиды светят ярко.
Астрономы используют каждую возможность
для обнаружения и изучения астероидов.
2010 год стал историческим.
Сообщество учёных обнаружило более 90% всех астероидов,
диаметр которых более одного километра,
именно они могут нанести непоправимый ущерб Земле.
Но не вся работа ещё проделана.
Объект размером 140 метров и более может уничтожить страну средних размеров.
На настоящий момент мы обнаружили только 25% таких объектов.
Мы должны продолжать поиски околоземных астероидов.
Мы единственные живые существа, способные к математическому анализу
и созданию телескопов.
Мы знаем, как находить эти объекты.
Ответственность лежит на нас.
Если мы достаточно рано обнаружим опасный астероид,
мы сможем изменить его траекторию.
В отличие от землетрясений, ураганов, извержений вулканов,
падение астероидов можно предсказать с большой точностью,
и, следовательно, предотвратить.
Сейчас нам нужна карта околоземного пространства.
Мы должны продолжать исследования неба.
Спасибо.
(Аплодисменты)
Práve držím niečo pozoruhodne staré.
Je to staršie než akýkoľvek ľudský výtvor,
staršie než život na Zemi,
staršie než kontinenty a oceány medzi nimi.
Toto sa vytvorilo pred viac ako štyrmi miliardami rokov
v najranejšom období slnečnej sústavy,
keď sa planéty ešte stále formovali.
Táto hrdzavá hruda niklu a železa sa možno nezdá zvláštna,
ale keď sa rozreže...
vidíte, že je iná ako zemské kovy.
Táto textúra odhaľuje kovové kryštály, ktoré sa môžu vytvoriť iba vo vesmíre,
kde sa môže roztopený kov ochladiť extrémne pomaly,
niekoľko stupňov každý milión rokov.
Toto bolo kedysi súčasťou oveľa väčšieho objektu,
jedného z miliónov, čo zostali po sformovaní planét.
Tieto objekty voláme asteroidy.
Asteroidy sú naši najstarší a najpočetnejší kozmickí susedia.
Táto grafika ukazuje asteroidy blízko Zeme obiehajúce okolo Slnka
označeného žltou,
a pohybujúce sa blízko obežnej dráhy Zeme,
označenej modrou.
Veľkosť Zeme, Slnka a asteroidov sú značne prehnané,
aby ste ich videli jasne.
Tímy vedcov na celom svete hľadajú tieto objekty,
objavujúc nové každý deň,
postupne mapujúc vesmír v okolí Zeme.
Veľkú časť tejto práce financuje NASA.
O hľadaní týchto asteroidov rozmýšľam ako o obrovskom verejnom projekte,
ale namiesto stavania diaľnice mapujeme vesmír,
staviame archív, ktorý vydrží generácie.
Toto je 1 556 asteroidov v blízkosti Zeme, objavených len za minulý rok.
A toto sú všetky známe asteroidy pri Zemi,
ktorých bolo pri poslednom počítaní 13 733.
Každý jeden bol zobrazený, katalogizovaný
a určila sa jeho cesta okolo Slnka.
Aj keď je to rôzne od asteroidu k asteroidu,
trasy väčšiny asteroidov sa dajú predpovedať na desiatky rokov.
A trasy niektorých asteroidov sa dajú predpovedať s neuveriteľnou presnosťou.
Napríklad, vedci v Jet Propulsion Laboratory
predpovedali, kde bude asteroid Toutatis štyri roky dopredu
s presnosťou na 30 kilometrov.
Počas tých štyroch rokov
Toutatis precestoval 8,5 miliárd kilometrov.
To je presnosť
0,000 000 004.
(smiech)
Takže, dôvod, prečo mám tento krásny fragment asteroidu
je to, že tak, ako všetci susedia,
asteroidy občas prídu nečakane.
(smiech)
Pred tromi rokmi
malý asteroid vybuchol v meste Čeljabinsk v Rusku.
Ten objekt mal priemer 19 metrov,
čiže asi taký veľký, ako malý obchod.
Objekty tejto veľkosti narážajú do Zeme asi každých 50 rokov.
Pred 66 miliónmi rokov
do Zeme narazil oveľa väčší objekt,
čím spôsobil masové vyhynutie.
75 percent rastlinných a živočíšnych druhov bolo stratených.
Vrátane, bohužiaľ, dinosaurov.
Ten objekt mal priemer asi 10 kilometrov
a 10 kilometrov je približne letová výška Boeingu 747.
Takže, najbližšie, keď budete v lietadle,
pozrite sa z okna a predstavte si skalu takú obrovskú,
že keď stojí na zemi,
dotýka sa špičky krídla.
Je taká široká, že vášmu lietadlu trvá celú minútu obísť ho.
To je veľkosť asteroidu, ktorý narazil do Zeme.
Iba počas môjho života
sú asteroidy považované za skutočnú hrozbu pre našu planétu.
A odvtedy prebieha neustála snaha
objavovať a katalogizovať tieto objekty.
Mám to šťastie byť súčasťou tejto snahy.
Som súčasťou tímu vedcov, ktorí používajú teleskop NEOWISE od NASA.
NEOWISE nebol navrhnutý na hľadanie asteroidov.
Bol navrhnutý, aby obiehal okolo Zeme a díval sa ďaleko za Slnečnú sústavu,
aby vyhľadával najchladnejšie hviezdy a najjasnejšie galaxie.
A to robil veľmi dobre počas svojho stanoveného času 7 mesiacov.
Ale teraz, po šiestich rokoch, stále ide.
Zmenili sme jeho cieľ na objavovanie a výskum asteroidov.
A aj keď je to úžasný vesmírny robot,
v súčasnosti je trochu ako jazdené auto.
Kryogén, používaný na zmrazenie jeho senzorov, už dávno nefunguje,
takže sa smejeme, že jeho klimatizácia je pokazená.
Na počítadle má 920 miliónov míľ,
ale stále funguje skvelo
a spoľahlivo odfotí obrázok oblohy každých 11 sekúnd.
Odfotil 23 fotiek, odkedy som s vami začala hovoriť.
Jeden z dôvodov, prečo je NEOWISE taký hodnotný,
je to, že vidí oblohu v termálnej infračervenej.
To znamená, že namiesto videnia žiarenia, ktoré odrážajú asteroidy,
NEOWISE vidí teplo, ktoré vysielajú.
To je dôležitá schopnosť, pretože niektoré asteroidy sú tmavé ako uhlie
a môže byť ťažké alebo nemožné ich zbadať s inými teleskopmi.
Ale všetky asteroidy, svetlé alebo tmavé, jasne žiaria pre NEOWISE.
Astronómovia používajú každú technológiu, ktorú majú k dispozícii,
na objavovanie a štúdium asteroidov.
V roku 2010 bol dosiahnutý historický míľnik.
Komunita spoločne objavila viac ako 90 percent asteroidov
s priemerom väčším ako jeden kilometer
– objekty schopné zničenia Zeme.
Ale práca ešte neskončila.
140-metrový alebo väčší objekt by dokázal zničiť priemerne veľkú krajinu.
Doteraz sme našli iba 25 percent z nich.
Musíme pokračovať v prehľadávaní oblohy pre asteroidy v blízkosti Zeme.
Sme jediný druh, ktorý rozumie počtu
a dokáže zostrojiť teleskop.
Vieme, ako nájsť tieto objekty.
Toto je naša zodpovednosť.
Keby sme našli nebezpečný asteroid s dostatočne skorým varovaním,
mohli by sme ho postrčiť z cesty.
Na rozdiel od zemetrasení, hurikánov alebo sopečných erupcií,
náraz asteroidu môže byť presne predpovedaný
a môžeme mu zabrániť.
To, čo musíme teraz urobiť, je zmapovať vesmír okolo Zeme.
Musíme pokračovať v prehľadávaní oblohy.
Ďakujem.
(potlesk)
Држим нешто невероватно старо.
Старије је од било ког производа људске делатности,
старије од живота на Земљи,
старије од континената и океана између њих.
Ово се формирало пре више од 4 милијарде година,
у најранијим данима Сунчевог система,
док су планете још увек настајале.
Ова стара грудва никла и гвожђа можда не делује као нешто посебно,
али када се пресече...
можете видети да се разликује од земаљских метала.
Овај образац открива металне кристале који се могу формирати само у свемиру,
где се отопљени метал може хладити невероватно споро,
неколико степени сваких милион година.
Ово је некада био део много већег предмета,
један од милиона остатака након формирања планета.
Ове предмете назовамо астероидима.
Астероиди су наши најстарији и најбројнији космички суседи.
Овај приказ показује астероиде близу Земље који круже око Сунца,
које је приказано жутом бојом,
и оне који се крећу близу Земљине орбите,
приказане плавом бојом.
Величина Земље, Сунца и астероида је знатно увећана
да бисте их јасно видели.
Тимови научника широм света трагају за овим предметима,
откривају нове сваког дана,
полако правећи мапу простора око Земље.
Велики део овог рада финансира Наса.
Потрагу за астероидима видим као џиновски пројекат јавних радова,
али уместо изградње ауто-пута, правимо мапу свемира,
градимо архиву која ће трајати генерацијама.
Ово је 1 556 астероида у близини Земље који су откривени само прошле године.
А ово су сви познати астероиди у близини Земље,
којих има 13 733 према последњим подацима.
Сваки од њих је усликан, стављен у каталог
и одређена му је путања око Сунца.
Иако се разликује од астероида до астероида,
путања већине астероида може се предвидети десетак година унапред,
а путања неких астероида може бити предвиђена са невероватном прецизношћу.
На пример, научници у Лабораторији за млазни погон
предвидели су где ће путања астероида Тутатиса бити,
четири године унапред у оквиру 30 километара.
Током ове четири године,
Тутатис је прешао 8,5 милијарди километара.
То је прецизност у децималама
од 0,000000004.
(Смех)
Разлог због ког ја имам овај прелепи делић астероида
је што, као и сви суседи,
астероиди некада упадну неочекивано.
(Смех)
Пре три године, на данашњи дан,
мали астероид је експлодирао изнад града Чељабинска у Русији.
Тај предмет је био дужине 19 метара,
или величине једног драгстора.
Предмети ове величине погађају Земљу на сваких педесетак година.
Пре 66 милиона година,
много већи предмет је погодио Земљу
и проузроковао масовно уништење.
Седамдесет пет процената биљних и животињских врста је изгубљено,
укључујући, нажалост, и диносаурусе.
Тај објекат је био дужине око 10 километара,
а 10 километара је отприлике висина на којој лети Боинг 747.
Тако, следећи пут када сте у авиону,
седите поред прозора, погледајте ван и замислите камен који је толико велики
да, док се ослања на тло,
дотиче и врх крила вашег авиона.
Толико је велики да је авиону потребан цео један минут да прелети поред њега.
То је величина астероида који је ударио у Земљу.
Тек се за мог живота
астероиди почињу сматрати значајном претњом по нашу планету.
Отада се улаже усредсређени труд
да се ови предмети открију и ставе у каталог.
Имам срећу да сам део ових настојања.
Део сам тима научника који користи Насин телескоп Неовајз.
Неовајз није дизајниран да пронађе астероиде.
Дизајниран је да кружи око земље и гледа далеко од нашег Сунчевог система
у потрази за најхладнијим звездама и најсветлијим галаксијама.
И то је чинио веома добро за предвиђено време од седам месеци.
Међутим, данас се, шест година касније, и даље креће.
Променили смо му сврху у откривање и проучавање астероида.
Иако је то сјајан мали свемирски робот,
данас је помало налик истрошеном ауту.
Криоген који је замрзавао његове сензоре одавно је потрошен,
па се шалимо да му се покварио клима-уређај.
Његов мерач пређеног пута показује 920 милиона миља,
али и даље сјајно ради
и поуздано прави слику неба на сваких 11 секунди.
Од почетка мог обраћања вама усликао је 23 фотографије.
Један од разлога због којег је Неовајз вредан
је што види небо термално инфрацрвено.
То значи да, уместо да види
сунчеву светлост коју астероиди рефлектују,
Неовајз види топлоту коју емитују.
Ово је главна способност јер су неки астероиди црни као угаљ
и може бити тешко или немогуће да се уоче помоћу других телескопа.
Међутим, сви астероиди, светли или тамни, јасно светле за Неовајз.
Астрономи користе све технике које су им на располагању
да открију и проучавају астероиде.
Године 2010, стигли смо до историјске прекретнице.
Заједница је, удруженим снагама, открила 90% астероида
већих од једног километра у пречнику,
предмете који су способни за масивно уништење Земље.
Ипак, посао још увек није завршен.
Предмети од 140 метара и већи могу десетковати државу средње величине.
Досад смо само пронашли 25% оваквих астероида.
Морамо да наставимо да претражујемо небо и тражимо астероиде близу Земље.
Ми смо једина врста која може да разуме рачуницу
или изгради телескопе.
Знамо како да пронађемо ове предмете.
Ово је наша одговорност.
Ако пронађемо опасни астероид са значајним раним упозорењем,
могли бисмо да га изгурамо са пута.
За разлику од земљотреса, урагана или вулканских ерупција,
удар астероида се може прецизно предвидети
и спречити.
Сада морамо да мапирамо простор који се налази у Земљиној близини.
Морамо да наставимо да претражујемо небо.
Хвала вам.
(Аплауз)
Jag håller i någonting obeskrivligt gammalt.
Den är äldre än någon mänsklig artefakt
Äldre än livet på jorden,
äldre än kontinenterna och oceanerna dem emellan.
Den formades för mer än 4 miljarder år sedan
under solsystemets tidigaste dagar,
när planeterna fortfarande formades.
Den här rostiga klumpen av nickel och järn kanske inte ser så speciell ut,
men klyver man den
ser man att den är olik jordiska metaller.
Mönstret avslöjar metalliska kristaller som bara bildas ute i rymden,
där smält metall kyls ner väldigt sakta,
ett par grader på en miljon år.
Den här var en gång en del av ett mycket större objekt -
ett av miljoner som blev kvar efter att planeterna bildats.
Vi kallar dessa objekt asteroider.
Asteroider är våra äldsta och mest talrika kosmiska grannar.
Denna grafik visar jordnära asteroider som kretsar runt solen,
i gult,
och de som är nära jordens omloppsbana
visas i blått.
Storleken på jorden, solen och asteroiderna är överdriven
så att du ser dem tydligt.
Forskarlag över hela världen söker efter dessa objekt,
upptäcker nya varje dag
och kartlägger oavbrutet rymden i närheten av jorden.
Mycket av det här arbetet finansieras av NASA.
Jag tänker på asteroidsökandet som ett stort byggprojekt,
men istället för att bygga en motorväg kartlägger vi yttre rymden
och bygger ett arkiv som kommer att finnas i generationer.
Här är de 1 556 jordnära asteroider som upptäcktes förra året.
Och det här är alla kända jordnära asteroider,
vid senaste räkningen var det 13 733.
Var och en har avbildats, katalogiserats
och fått sin bana runt solen fastställd.
Fastän det varierar mellan asteroider,
kan banan för de flesta asteroider förutsägas för dussintals år.
Och banan för vissa asteroider kan förutsägas med otrolig precision.
Forskare vid Jet Propulsion Laboratory
förutspådde till exempel asteroiden Toutatis position
4 år i förväg
med 30 kilometers precision.
På de fyra åren färdades Toutatis 8,5 miljarder kilometer.
Det är en precision på
0,000000004.
(Skratt)
Anledningen till att jag har detta vackra asteroidfragment
är för att, som med alla grannar,
kommer asteroider ibland på besök oanmälda.
Idag för tre år sedan,
exploderade en liten asteroid över staden Tjeljabinsk i Ryssland.
Den var ungefär 19 meter i diameter,
eller ungefär lika stor som en närbutik.
Objekt av den här storleken
träffar jorden ungefär vart femtionde år.
För 66 miljoner år sedan
slog ett mycket större objekt ner
och orsakade en massiv utrotning.
75% av allt växt- och djurliv förlorades,
inklusive dinosaurierna, tyvärr.
Detta objekt var ungefär 10 kilometer i diameter,
10 kilometer är ungefär marschhöjden för ett 747-plan.
Så nästa gång du sitter på ett flygplan,
sno en fönsterplats, titta ut och föreställ dig en sten så enorm
att om den låg på jordytan
skulle den nudda planets vinge.
Den är så bred att det tar en hel minut att flyga förbi.
Det är storleken på asteroiden som träffade jorden.
Det är bara under min livstid
som asteroider har ansetts vara ett hot mot vår planet.
Sedan dess har en fokuserad insats pågått
för att upptäcka och katalogisera dessa objekt.
Jag har turen att vara en del av detta arbete.
Jag är medlem av ett forskarlag som använder NASA:s NEOWISE-teleskop.
NEOWISE designades inte för att hitta asteroider.
Det designades för att kretsa kring jorden och se långt bortom vårt solsystem
för att hitta de kallaste stjärnorna och de mest lysande galaxerna.
Och det gjorde den väldigt bra för sin beräknade livstid på sju månader.
Men idag, sex år senare, är det fortfarande igång.
Vi har gjort om det till att upptäcka och studera asteroider.
Och trots att det är en underbar liten rymdrobot,
är det nuförtiden mer som en begagnad bil.
Kryogenen som kylde dess sensorer har för länge sedan tagit slut,
så vi skojar om att luftkonditioneringen är trasig.
Den har 1,5 miljarder mil på vägmätaren,
men går fortfarande riktigt bra
och tar tillförlitligt en bild på himlen med 11 sekunders mellanrum.
Den har tagit 23 bilder sedan jag började tala till er.
En orsak till att NEOWISE är så värdefull,
är att den ser himlen i termiskt infrarött.
Så istället för att se det solsken som asteroider reflekterar,
ser NEOWISE värmen som de utstrålar.
Detta är en viktig förmåga eftersom vissa asteroider är kolsvarta
och kan vara svåra eller omöjliga att upptäcka med andra teleskop.
Men alla asteroider, ljusa eller mörka, skiner för NEOWISE.
Astronomer använder all teknik de förfogar över
för att upptäcka och studera asteroider.
2010 nåddes en historisk milstolpe.
Forskarna tillsammans upptäckte mer än 90% av de asteroider
som är större än en kilometer tvärs över,
objekt kapabla till enorm förstörelse av jorden.
Men jobbet är inte slut än.
Ett objekt på 140 meter eller mer skulle kunna decimera ett mellanstort land.
Än så länge har vi bara hittat 25% såna.
Vi måste fortsätta att söka i rymden efter jordnära asteroider.
Vi är den enda arten med förmåga att förstå matematik
eller bygga teleskop.
Vi vet hur man finner dessa objekt.
Det här är vårt ansvar.
Om vi hittade en farlig asteroid i tillräckligt god tid,
skulle vi kunna knuffa bort den.
Till skillnad från jordbävningar, orkaner eller vulkanutbrott,
kan ett asteroidnedslag förutsägas
och förhindras.
Det vi måste göra nu är att kartlägga rymden nära jorden.
Vi måste fortsätta leta på himlen.
Tack.
(Applåder)
ฉันกำลังถือสิ่งที่เก่ามาก ๆ อยู่ค่ะ
มันเก่ากว่าวัตถุใด ๆ ที่มนุษย์สร้างขึ้น
เก่ากว่าชีวิตบนโลก
เก่ากว่าเหล่าทวีปและมหาสมุทรที่ล้อมรอบ
สิ่งนี้ก่อกำเนิดขึ้น มากกว่า 4 พันล้านปีที่แล้ว
ในยุคแรกสุดของระบบสุริยะ
ช่วงที่ดาวเคราะห์กำลังก่อตัวขึ้น
เหล็กผสมนิกเคิลก้อนนี้ อาจจะไม่ได้ดูพิเศษอะไรนัก
แต่ถ้าหากเราผ่ามันออกมาดู
คุณจะเห็นว่ามันมีโลหะที่ต่างจากของโลกเรา
ลวดลายนี้เผยให้เห็นผลึกโลหะ ที่ก่อตัวขึ้นได้จากในอวกาศเท่านั้น
ที่ซึ่งโลหะหลอมเหลวสามารถเย็นตัวลงอย่างช้า ๆ
เพียงไม่กี่องศาทุกหลายล้านปี
สิ่งนี้เคยเป็นส่วนหนึ่ง ของวัตถุที่ใหญ่กว่านี้มาก
หนึ่งในเศษซากนับล้าน ๆ ส่วน หลังจากดาวเคราะห์ก่อตัว
เราเรียกพวกวัตถุพวกนี้ว่าดาวเคราะห์น้อย
ดาวเคราะห์น้อยเป็นเพื่อนร่วมจักรวาล ที่เก่าแก่และมีอยู่มากมาย
กราฟฟิคนี้แสดงให้เห็นถึง ดาวเคราะห์น้อยใกล้โลกที่โคจรรอบดวงอาทิตย์
ซึ่งคือวงกลมสีเหลือง
กวัดแกว่งใกล้ ๆ กับวงโคจรของโลก
ซึ่งคือวงแหวนสีฟ้า
โดยขนาดของโลก ดวงอาทิตย์และดาวเคราะห์น้อย ถูกทำให้ใหญ่เกินจริง
เพื่อจะได้เห็นอย่างชัดเจน
ทีมนักวิทยาศาสตร์รอบโลกกำลังค้นหาวัตถุเหล่านี้
เป็นการค้นพบดวงใหม่ ๆ ทุกวัน
เป็นการสร้างแผนที่รอบโลกขึ้นอย่างต่อเนื่อง
ผลงานส่วนใหญ่ได้รับเงินทุนจาก NASA
ดิฉันคิดว่าการค้นหาดาวเคราะห์น้อยเหล่านี้ เปรียบดั่งโครงการสาธารณะขนาดใหญ่
แต่แทนที่จะสร้างทางหลวง พวกเรากำลังทำแผนที่อวกาศ
สร้างคลังข้อมูลที่จะคงทนหลายชั่วอายุคน
นี่คือดาวเคราะห์น้อยใกล้โลก 1,556 ดวง ที่ถูกค้นพบเฉพาะในปีที่แล้ว
และพวกนี้ทั้งหมดคือดาวเคราะห์น้อยรอบโลก
ซึ่งจำนวนล่าสุดนั้นอยู่ที่ 13,733 ดวง
แต่ละดวงถูกถ่ายภาพและจัดเรียงประเภท
และแต่ละดวงก็มีวงโคจรรอบดวงอาทิตย์ ของตัวมันเอง
ถึงแม้แต่ละดวงจะมีความแตกต่างกัน
แต่วงโคจรของพวกมันสามารถถูกทำนายล่วงหน้า ได้หลายสิบปี
และวงโคจรของบางดวงก็สามารถทำนายล่วงหน้า ด้วยความแม่นยำสูงมาก
ตัวอย่างเช่นนักวิทยาศาตร์ จากศูนย์วิจัยเครื่องยนตร์ไอพ่น
คาดคะเนตำแหน่งดาวเคราะห์น้อยทูทาทิส ได้ล่วงหน้าถึง 4 ปี
โดยคลาดเคลื่อนไปแค่ 30 กิโลเมตร
ในระยะเวลา 4 ปี่ที่ผ่านมา
ทูทาทิสได้เดินทางเป็นระยะทาง 8.5 พันล้านกิโลเมตร
คาดเคลื่อนกันระดับทศนิยมเลยค่ะ
เคลื่อนไปประมาณ 0.000000004
(เสียงหัวเราะ)
เหตุผลที่ดิฉันมีเศษดาวเคราะห์น้อย อันสวยงามนี้
ก็เพราะว่า เหมือนกับเพื่อนบ้านที่เจอกัน
บางครั้งดาวเคราะห์น้อยก็แวะมา อย่างไม่บอกล่วงหน้า
(เสียงหัวเราะ)
วันนี้เมื่อ 3 ปีที่แล้ว
ดาวเคราะห์น้อยดวงเล็กระเบิด เหนือเมืองเชลยาบินสก์ ในประเทศรัสเซีย
โดยเทหวัตถุนี้มีความกว้าง 19 เมตร
พอ ๆ กับขนาดร้านสะดวกซื้อ
เทหวัตถุขนาดนี้จะชนเข้ากับโลก ทุก ๆ 50 ปี หรือประมาณนั้น
66 ล้านปีที่แล้ว
เทหวัตถุขนาดใหญ่กว่านี้มาก ได้พุ่งชนโลก
ทำให้เกิดการสูญพันธ์ครั้งใหญ่
พืชและสัตว์ร้อยละ 75 ได้หายไป
ช่างน่าเศร้า เพราะรวมถึงเหล่าไดโนเสาร์ด้วย
เทหวัตถุในครั้งนั้นกว้างสัก 10 กิโลเมตร
และ 10 กิโลเมตรก็เทียบได้กับระดับการบิน เครื่อง 747
ครั้งหน้าหากคุณอยู่บนเครื่องบิน
ลองนั่งติดขอบหน้าต่างแล้วมองลงไป พร้อมจินตนาการว่ามีก้อนหินใหญ่มโหฬาร
ตั้งตระหง่านจากพื้นดิน
จนขึ้นมาถึงขอบปีกเครื่องบินของคุณ
และมันก็กว้างเสียจนต้องใช้เวลานาทีกว่า ถึงจะบินผ่านมันไปได้
นั้นล่ะค่ะ ขนาดดาวเคราะห์น้อยที่โหม่งโลก
มันเป็นครั้งหนึ่งในชีวิตของฉัน
ที่ดาวเคราะห์น้อยเหล่านี้ ถูกถือว่าเป็นภัยต่อโลกของเรา
และตั้งแต่นั้นมาก็มีความพยายาม
ในการสำรวจดาวเคราะห์น้อย และจัดเรียงประเภท
และฉันก็โชคดีพอในการเป็นส่วนหนึ่ง ของความพยายามครั้งนี้
ในการได้เป็นส่วนหนึ่งของทิมนักวิทยาศาสตร์ที่ได้ ใช้กล้องส่องทางไกล NEOWISE ของ NASA
ปัจจุบัน NEOWISE เองไม่ได้ถูกออกแบบมา เพื่อค้นหาดาวเคราะห์น้อย
มันถูกออกแบบสำหรับโคจรรอบโลก และส่องสำรวจไกลออกไปจากระบบสุริยะ
เพื่อที่จะค้นหาดาวที่เย็นเฉียบที่สุด และกาแล็กซี่ที่สว่างที่สุด
และมันก็ทำหน้าที่ได้อย่างดี เต็มอายุการใช้งาน 7 เดือนของมัน
แต่ตอนนี้ หกปีต่อมา มันก็ยังคงทำงานอยู่
เราจึงเปลี่ยนจุดประสงค์เป็นการสำรวจ และศึกษาดาวเคราะห์น้อย
และแม้ว่ามันจะเป็นหุ่นยนต์อวกาศตัวน้อย
แต่ทุกวันนี้มันเหมือนรถมือสองซะมากกว่า
สารหล่อเย็นที่ใช้หล่อเย็นเซนเซอร์ของมัน ก็หมดไปนานแล้ว
เราก็เลยอำกันว่าระบบแอร์มันเสีย
มันโคจรมาแล้วกว่า 920 ล้านไมล์
แต่ก็ยังทำงานได้ดีเยี่ยม
มันสามารถถ่ายรูปท้องฟ้า ในทุก ๆ 11 วินาที
และได้ถ่ายไปแล้ว 23 รูป นับตั้งแต่ฉันเริ่มพูดเรื่องนี้
หนึ่งในหลายเหตุผลที่ NEOWISE ล้ำค่ามากๆ
คือการที่มันส่องท้องฟ้า ในรูปแบบอินฟาเรดส่องความร้อน
นั้นแปลว่าแทนที่จะตรวจจับดาวเคราะห์น้อย ด้วยแสงสะท้อนจากดวงอาทิตย์
NEOWISE ตรวจจับความร้อนที่แผ่ออกมา
นี่เป็นความสามารถที่สำคัญเพราะ ดาวเคราะห์น้อยบางดวงก็ดำเหมือนถ่าน
จึงเป็นเรื่องยากหรือแทบจะเป็นไปไม่ได้ ในการตรวจพบมันด้วยกล้องส่องทางไกล
แต่สำหรับ NEOWISE ไม่ว่าจะมืดหรือสว่าง แค่ไหนก็สามารถตรวจจับได้
นักดาราศาสตร์กำลังใช้ทุกเทคนิคที่มี
ในการสำรวจและศึกษาเหล่าดาวเคราะห์น้อย
และในปี 2010 ก็ถือเป็นการบรรลุความก้าวหน้า
ชุมชนพวกเราได้ค้นพบ 90 เปอร์เซนต์ ของดาวเคราะห์น้อย
ที่มีขนาดใหญ่กว่า 1 กิโลเมตร
ซึ่งสามารถสร้างความเสียหาย อย่างหนักแก่โลก
แต่งานของพวกเรายังไม่เสร็จสมบูรณ์
เทหวัตถุขนาด 140 เมตรหรือมากกว่านี้ ก็พอที่จะทำลายประเทศระดับกลางทั้งประเทศได้
ณ ตอนนี้ เราค้นพบแค่ร้อยละ 25 ของพวกมัน
เราจึงต้องเฝ้าค้นหาดาวเคราะห์น้อย ที่โคจรใกล้โลกต่อไป
เราเป็นเผ่าพันธ์เดียวที่เข้าใจแคลคูลัส
หรือสร้างกล้องส่องทางไกล
และเรารู้ว่าจะหาดาวพวกนี้อย่างไร
นี่จึงเป็นความรับผิดชอบของพวกเรา
หากเราตรวจพบดาวเคราะห์น้อยที่เป็นภัย ได้ตั้งแต่เนิ่น ๆ
เราก็จะสามารถปัดมันจากวงโคจรโลกได้
ไม่เหมือนกับแผ่นดินไหว พายุเฮอริเคน หรือการปะทุของภูเขาไฟ
การพุ่งชนของดาวเคราะห์น้อย สามารถคาดคะเนได้อย่างแม่นยำ
และป้องกันอย่างทันท่วงทีได้
สิ่งที่เราต้องทำตอนนี้คือ การทำแผนที่อวกาศรอบโลกเรา
เราต้องมุ่งสำรวจท้องฟ้าต่อไป
ขอบคุณค่ะ
(เสียงปรบมือ)
Elimde gerçekten çok yaşlı bir şey tutuyorum.
Herhangi bir insan yapıtından bile daha eski,
Dünya'daki yaşamdan bile,
kıtalardan ve onların arasındaki okyanuslardan da daha eski.
Bu şey yaklaşık olarak 4 milyar yıl önce
güneş sisteminin ilk günlerinde
gezegenlerin oluşumu devam ederken oluşmuş.
Bu paslı, nikel ve demir topağı özel gözükmeyebilir,
ama kesilip açıldığında...
bunun dünya metallerinden farkı olduğunu görebilirsiniz.
Bu desen, sadece erimiş metallerin aşırı derecede yavaş,
yani her milyon yılda bir birkaç derece soğuduğu
uzayda şekil alabilecek metalik kristalleri ortaya çıkarır.
Bu, daha büyük bir nesnenin bir parçasıydı,
ki bu nesne gezegenlerin oluşumundan sonra kalan milyonlarcasından biriydi.
Biz bunları asteroitler olarak adlandırıyoruz.
Asteroidler bizim en eski ve sayıca en fazla olan kozmik komşumuzdur.
Grafik, güneşin etrafında dönen Dünya'ya yakın asteroitleri
sarı olarak
ve Dünya'nın yörüngesine yakın olarak geçenleri
mavi olarak göstermektedir.
Dünya'nın, Güneş'in ve astreoitlerin boyutları büyük oranda abartılmıştır
bu nedenle çok net bir biçimde görebilmektesiniz.
Tüm dünyadaki bilim adamı takımları bu nesneleri araştırıyor,
her gün yeni birini keşfediyor,
sürekli Dünya'ya yakın boşluğu haritalandırıyor.
Bu çalışmaların çoğu NASA tarafından fonlanıyor.
Bu asteroitlerin araştırılmasını büyük bir kamu çalışması olarak düşünüyorum,
fakat karayolu inşa etmek yerine, uzayın haritasını çiziyoruz,
kuşaklar boyu sürecek arşiv inşa ediyoruz.
Bunlar geçen yıl keşfedilen 1.556 Dünya'ya yakın asteroid.
Ve bunlar da Dünya'ya yakın olan tüm asteroitler,
son olarak 13.733 taneler.
Her biri resimlendi, katologlandı
ve güneşin etrafındaki yörüngeleri belirlendi.
Asteroitten asteroide farklılık göstermesine rağmen
birçok asteroidin yörüngesi düzinelerce yıl için tahmin edilebilir.
Ve bazı asteroidlerin yörüngesi inanılmaz bir hassaslıkla tahmin edilebilir.
Örneğin, Jet Propulsion Laboratuvarındaki bilim adamları
Tautatis asteroitinin dört yıl sonra 30 km. doğrulukla nerede olacağını
tahmin etmişlerdi.
Bu 4 yıl içinde
Tautatis 8.5 milyar kilometre yol aldı.
Bunun doğruluk oranı da
0.000000004.
(Gülüşmeler)
Şimdi, benim bu güzel asteroid parçasına sahip olmamın sebebi
tüm diğer komşular gibi
bazen asteroitler beklenmedik bir şekilde ziyarette bulunabilirler.
(Gülüşmeler)
Üç yıl önce bugün,
küçük bir asteroit Rusya'nın Çelyabinks şehrinin üzerinde patladı.
Bu nesne yaklaşık olarak 19 m. büyüklüğünde,
veya yaklaşık olarak bir market büyüklüğündeydi.
Bu büyüklükte bir nesne yaklaşık olarak her 50 yılda bir Dünya'ya çarpar.
65 milyon yıl önce,
çok daha büyük bir nesne Dünya'ya çarptı
ve büyük bir yok oluşa sebebiyet verdi.
Bitki ve hayvan türlerinin %75'i yok oldu,
üzülerek söylüyorum buna dinozorlar dahil.
Bu nesne yaklaşık olarak 10 km. büyüklüğündeydi
ve 10 km. kabaca 747 jetinin seyrettiği yüksekliktir.
Gelecek sefer uçakta olduğunuzda
cam kenarı alın, dışarı bakın ve Dünya'ya dayanacak kayanın
ne kadar büyük olduğunu hayal edin.
Bu, kanat uçlarınızı sıyıracaktır.
O kadar geniş ki uçağın uçarak geçmesi tam bir dakika sürüyor.
İşte bu Dünya'ya çarpan asteroitin büyüklüğü.
Asteroitlerin bizim gezegenimiz için
gerçek bir tehdit olarak değerlendirilmesi sadece benim yaşamım süresinde oldu.
Ve bundan sonra, bu nesneleri keşfetmek ve katologlandırmak için
odaklaşmış çabalarımız devam edecektir.
Bu çabaların bir parçası olduğum için şanslıyım.
NASA'nın NEOWİSE teleskobunu kullanan bilim adamlarının bir parçasıyım.
Şimdi, NEOWİSE asteroid bulmak için dizayn edilmedi.
Bu Dünya'nın yörüngesinde dönmek ve en soğuk yıldızları ve en aydınlık galaksileri
araştırmak maksadıyla Güneş sisteminin çok çok ötesine bakmak için dizayn edildi.
Ve 7 aylık tasarlanan ömrü için bu görevi çok iyi yaptı.
Fakat günümüzde, 6 yıl sonra, bu hala devam ediyor.
Biz bu teleskopu asteroidleri keşfetmek ve çalışmak için yeniden tasarladık.
Ve harika küçük bir uzay robotu olmasına rağmen
bu günlerde bir çeşit ikinci el araba gibi.
Sensorlerini soğutmaya yarayan Cryogen çoktan bitti,
bu nedenle kliması bozuldu diye şaka yapıyoruz.
Kilometre sayacında 920 milyon mil yazıyor,
fakat halen iyi çalışıyor
ve her 11 saniyede gökyüzünün güvenilir fotoğraflarını çekiyor.
Konuşmaya başladığımdan bu yana 23 fotoğraf çekti.
NEOWISE'ın değerli olmasının bir sebebi de
termal infrared ile gökyüzünü görmesidir.
Bunun anlamı, asteroidlerin yansıttığı güneş ışığı yerine
NEOWISE asteroidlerin yaydığı ısıyı görür.
Bu hayati bir kabiliyettir, çünkü bazı asteroidler kömür kadar karanlıktır
ve diğer teleskoplar ile tespit edilmesi çok zor veya imkansızdır.
Fakat tüm asteroidler, aydınlık veya karanlık, NEOWISE için parlak bir şekilde parıldarlar.
Astronomlar, asteroidleri keşfetmek ve incelemek için
kullanıma hazır her türlü tekniği kullanıyorlar.
2010 yılında, tarihi bir dönüm noktasına ulaşıldı.
Bu takım, birlikte, 1 km.'den büyük ve
Dünya'da büyük yıkıma sebep olabilecek
asteroidlerin %90'nını keşfetti.
Fakat görev hala tamamlanmadı.
140 m. ve daha büyük nesneler orta büyüklükteki bir ülkeyi yok edebilir.
Şu ana kadar bunların sadece %25'ini bulabildik.
Dünya'ya yakın asteroitler için gök yüzünü araştırmaya devam etmeliyiz.
Hesaplamayı anlayabilecek veya teleskop yapabilecek
tek tür biziz.
Bu nesneleri nasıl bulabileceğimizi biliyoruz.
Bu bizim sorumluluğumuz.
Eğer önemli bir erken uyarı ile tehlikeli bir asteroid bulursak
itekleyerek onu yolundan saptırabiliriz.
Depremden, kasıragadan veya volkanik patlamalardan farklı olarak
asteroid etkileri tam olarak tahmin edilebilir
ve engellenebilir.
Şimdi yapmamız gereken şey, Dünya'ya yakın uzay boşluğunun haritasını çıkartmak
Gök yüzünü araştırmaya devam etmek zorundayız.
Teşekkür Ederim.
(Alkışlar)
Я тримаю щось надзвичайно старе.
Воно старіше, ніж будь-який людський артефакт,
старіше, ніж життя на Землі,
старіше, ніж континенти і океани між ними.
Воно сформувалось більш, ніж 4 мільярди років тому
у найперші дні Сонячної системи,
у той час, коли формувались планети.
Цей іржавий шматок нікелю і заліза може здатись не таким особливим,
але якщо його розрізати ...
ви можете побачити, що він відрізняється від земних металів.
Цей зразок демонструє металеві кристали, які можуть утворитись тільки в космосі,
де розплавлений метал охолоджується надзвичайно повільно,
на декілька градусів кожен мільйон років.
Це було частиною значно більшого об'єкту,
одного з мільйонів, що залишилися після формування планет.
Ми називаємо ці об'єкти астероїдами.
Астероїди є нашими найдавнішими і найчисленнішими космічними сусідами.
Ця анімація показує найближчі астероїди, які обертаються навколо Сонця, -
воно показане жовтим, -
і ті, що знаходяться близько до Землі,
показані блакитним.
Розміри Землі, Сонця та астероїдів значно збільшені,
тож ви можете їх чітко бачити.
Команди вчених по всьому світу шукають такі об'єкти,
відкриваючи нові кожного дня,
постійно наносячи на карту навколоземної орбіти.
Значна частина роботи фінансується NASA.
Я думаю про пошук астероїдів як про величезний соціальний проект,
але замість будівництва шосе, ми складаємо карту космічного простору,
складання архіву, яке продовжуватиметься поколіннями.
Існує 1556 навколоземних астероїдів, які були знайдені лише минулого року.
І це лише ті астероїди, які знаходяться біля Землі,
і їх кількість складає 13 733 шт.
Кожен сфотографований та внесений у каталог
і у кожного визначена орбіта навколо Сонця.
Хоча вона унікальна для кожного астероїда,
орбіта більшості з них може бути визначена на десятки років вперед.
Орбіти деяких астероїдів можуть бути визначені з неймовірною точністю.
Наприклад, науковці з Лабораторії реактивних двигунів
визначили, де буде знаходитись астероїд Тоутатіс через чотири роки
з точністю до 30 кілометрів.
За ці чотири роки,
Таутатіс пролетить 8.5 млн. кілометрів.
Це десяткова точність
в 0.000000004 відсотки.
(Сміх)
Причина, чому я показую цей чудовий фрагмент астероїда,
в тому, що, як і всі сусіди,
астероїди, іноді відвідують нас зненацька.
(Сміх)
Три роки тому
маленький астероїд впав над містом Челябінськ, Росія.
Цей об'єкт був приблизно 19 метрів в діаметрі,
або розміром, як великий магазин.
Об'єкти такого розміру падають на Землю приблизно кожні 50 років.
66 млн. років тому
значно більший об'єкт вдарився об Землю,
чим спричинив масове вимирання.
75 % видів рослин та тварин було знищено,
включаючи, на жаль, динозаврів.
Цей об'єкт був приблизно 10 км. у діаметрі,
і 10 км - це приблизно висота Боїнгу 747.
Тож, наступного разу, коли будете у літаку
подивіться у вікно, і уявіть камінь такого розміру,
який лежить на землі,
і дістає до крила вашого літака.
Він такий величезний, що літаку знадобиться 1 хвилина, щоб пролетіти його.
Це розмір астероїда, який вдарився об Землю.
На моєму житті були випадки,
коли астероїди становили реальну загрозу нашій планеті.
І з тих пір ми докладаємо цілеспрямованих зусиль,
щоб знайти і каталогувати такі об'єкти.
Я щаслива бути частиною цих зусиль.
Я є частиною команди науковців, які використовують телескоп NASA - NEOWISE.
Цей телескоп не був спроектований для пошуку астероїдів.
Він спроектований, щоб літаючи на орбіті, дивитись далеко за межі нашої системи,
шукати найхолодніші зірки і найяскравіші галактики.
І він робив це дуже добре протягом свого життєвого циклу в 7 місяців.
Але сьогодні, 6 років потому, він і досі працює.
Ми перепрофілювати його, щоб виявляти і вивчати астероїди.
І хоча це чудовий маленький космічний робот,
на сьогодні він як старий автомобіль.
Криоген, який охолоджував його датчики, закінчився,
тому ми жартуємо, що його кондиціонер зламався.
Його одометр показує 920 млн. км,
але він досі чудово працює
і фотографує небо кожні 11 секунд.
Він зробив 23 фотографії, відколи я почала цю промову.
Одна з причин, чому NEOWISE такий важливий,
в тому, що він бачить небо в інфрачервоному спектрі.
Це означає, що замість того, щоб бачити проміння, яке астероїди відбивають,
NEOWISE бачить випромінюване ними тепло.
Це важлива здатність, тому що деякі астероїди темні, як вугілля,
і тому їх важко або навіть неможливо помітити за допомогою інших телескопів.
Але всі астероїди, світлі чи темні, сяють яскраво для NEOWISE.
Астрономи використовують усі наявні у них методи
для виявлення і вивчення астероїдів.
У 2010 році був досягнутий історичний рубіж.
Спільнота разом виявила понад 90% астероїдів,
які мають більше одного кілометра у діаметрі --
об'єктів, які здатні завдати суттєвих руйнацій Землі.
Але робота поки що не завершена.
Об'єкт розміром у 140 м. або більше може спустошити середнього розміру країну.
Досі ми знайшли тільки 25 відсотків з них.
Ми повинні продовжувати шукати такі навколоземні об'єкти і надалі.
Ми єдиний вид на Землі, який може проводити розрахунки
або будувати телескопи.
Ми знаємо, як шукати такі об'єкти.
Це наша відповідальність.
Якщо ми завчасно знайдемо небезпечний астероїд,
ми могли б збити його з курсу.
На відміну від землетрусів, ураганів або вивержень вулканів,
вплив удару астероїду можна спрогнозувати
і уникнути.
Що нам потрібно зробити зараз - дослідити навколоземний простір.
Ми повинні продовжувати вивчати небо.
Дякую вам.
(Оплески)
Tôi đang cầm trên tay một thứ rất cổ.
Nó cổ hơn bất cứ hiện vật nào,
già hơn cuộc sống trên Trái Đất,
thậm chí hơn cả lục địa và đại dương.
Cái này được hình thành từ hơn 4 tỉ năm trước
vào những ngày sớm nhất của hệ mặt trời
khi các hành tinh vẫn đang được hình thành.
Mảnh vụn niken và sắt này trông có vẻ không đặc biệt,
nhưng khi cắt nó ra,
bạn sẽ thấy nó rất khác so với kim loại trên Trái Đất
Loại mẫu này cho biết những tinh thể kim loại chỉ có thể hình thành ở ngoài vũ trụ
nơi mà kim loại nóng chảy nguội đi cực kì chậm,
khoảng vài độ mỗi triệu năm.
Cái này từng là một phần của vật thể to hơn nhiều,
một phần triệu còn lại sau khi các hành tinh được hình thành.
Chúng tôi gọi những vật thể này là các tiểu hành tinh.
Tiểu hành tinh là hàng xóm vũ trụ già nhất và nhiều nhất.
Biểu họa này cho thấy các tiểu hành tinh gần Trái Đất
đang quay quanh Mặt Trời.
tức hình tròn màu vàng kia
và quay quanh gần trục Trái Đất,
tức hình tròn màu xanh.
Kích thước của Trái Đất, Mặt Trời và các tiểu hành tinh được phóng đại
để bạn có thể thấy rõ hơn.
Các nhà khoa học trên thế giới đang nghiên cứu về những vật thể này,
phát hiện ra những cái mới mỗi ngày,
liên tục lập bản đồ không gian gần Trái Đất.
Đa số công việc này được tài trợ bởi NASA.
Tôi nghĩ nghiên cứu về tiểu hành tinh như một dự án công khai khổng lồ,
nhưng thay vì xây dựng xa lộ, chúng tôi vẽ họa đồ ngoài vũ trụ,
xây dựng một kho lưu trữ mà tồn tại lâu dài sau các thế hệ.
Đây là 1,556 tiểu hành tinh gần Trái Đất vừa được phát hiện năm ngoái.
Và đây là tất cả những tiểu hành tinh gần Trái Đất được biết đến
với con số mới nhất là 13,733.
Mỗi loại có hình ảnh, thống kê riêng
và nó có hành trình xác định quay quanh Mặt Trời
Mặc dù các tiểu hành tinh khác nhau
nhưng ta có thể đoán được hành trình của chúng trong hàng chục năm
Và đường đi của một số tiểu hành tinh có thể được dự đoán với số liệu chính xác.
Ví dụ, các nhà khoa học ở Jet Propulsion Laboratory
tiên đoán nơi mà thiên thạch Toutatis sẽ tới trước 4 năm
với sai số khoảng 30km
Trong vòng 4 năm đó,
Toutatis đi được 8.5 tỉ km.
Đó là độ chính xác phân số
của 0.000000004.
(cười)
Lí do mà tôi có mảnh nhỏ tiểu hành tinh đẹp đẽ này
bởi giống như những người hàng xóm khác,
thiên thạch đôi lúc rơi xuống bất ngờ
(cười)
Ngày này vào 3 năm trước,
một tiểu hành tinh nhỏ phát nổ khi qua thành phố Chelyabinsk, Nga.
Thiên thạch đó có chiều dài khoảng 19m
hoặc to như một cửa hàng tiện lợi.
Cứ 50 năm, những thiên thạch ở kích cỡ này đâm vào Trái Đất.
Cách đây 66 triệu năm,
một thiên thạch lớn hơn nhiều đâm vào Trái Đất,
gây nên sự tuyệt chủng hàng loạt.
75% động thực vật biến mất.
bao gồm cả loài khủng lòng.
Vật thể ấy dài khoảng 10km
và 10km là gần với độ cao hành trình của máy bay phản lực 747.
Vì vậy lần tới khi đang trên máy bay,
bạn hãy đặt chỗ gần cửa sổ, nhìn ra ngoài
và tưởng tượng một viên đá rất lớn
đang nằm ở dưới mặt đất,
và nó quẹt một phát qua đầu cánh máy bay bạn
Nó lớn đến nỗi mà máy bay của bạn phải mất tới 1 phút mới bay qua.
Đó là kích cỡ của thiên thạch đã đâm vào Trái Đất.
Thứ luôn chỉ ở trong lòng tôi
rằng các tiểu hành tinh được coi như là mối đe dọa cho hành tinh này
Và từ đó, có một nỗ lực được tập trung tiến hành
để khám phá và thống kê các vật thể này.
Tôi thực may mắn khi là một phần của nỗ lực này.
Tôi là thành viên của nhóm các nhà khoa học
sử dụng Kính thiên văn NEOWISE của NASA.
Giờ đây, NEOWISE không được thiết kế để tìm các tiểu hành tinh
Nó được thiết kế quay quanh Trái Đất và nhìn xa hơn ngoài hệ mặt trời
nhằm tìm ra những ngôi sao lạnh nhất và dải ngân hà sáng nhất.
Nó đã làm rất tốt với thiết kế với vòng đời 7 tháng.
Nhưng ngày nay, 6 năm sau, nó vẫn đang hoạt động.
Chúng tôi đã sửa lại nó để khám phá và nghiên cứu tiểu hành tinh.
Và mặc nó là một con robot không gian nhỏ bé tuyệt vời
nhưng bây giờ nó như một chiếc xe đã qua sử dụng.
Chất cryogen được dùng để làm lạnh bộ phận cảm ứng của nó không còn
nên chúng tôi đùa rằng bộ phận điều hòa của nó bị hỏng.
Trên hồng hồ đo quãng đường nó chỉ 920 triệu dặm,
nhưng nó vẫn hoạt động tốt
và cứ 11 giây nó sẽ chụp ảnh bầu trời.
Nó đã chụp được 23 tấm ảnh từ khi tôi bắt đầu nói với bạn.
Một trong những lí do mà NEOWISE rất quý giá
là nó nhìn bầu trời bằng hồng ngoại nhiệt phổ rộng.
Tức là thay vì nhìn thấy ánh sáng mặt trời mà các thiên thạch phản xạ
NEOWISE thấy được nhiệt mà chúng tỏa ra
Đây là một khả năng quan trọng vì một số thiên thạch đen như than vậy
và sẽ rất khó khắn để nhận ra với loại kính thiên văn khác
Nhưng với NEOWISE, dù sáng hay tối, mọi thiên thạch đều sáng chói
Các nhà thiên văn đang sử dụng mọi kĩ thuật theo ý họ
để phát hiện và nghiên cứu thiên thạch.
Năm 2010, một cột mốc lịch sử đã được đạt tới.
Cả cộng đồng cùng nhau phát hiện ra hơn 90% số thiên thạch
lớn hơn cả vật thể dài 1 km
có khả năng gây nên cuộc hủy diệt lớn trên Trái Đất.
Nhưng công việc chưa dừng tại đó.
Một vật thể có 140m hoặc lớn hơn có thể tàn sát một đất nước cỡ trung
Cho đến giờ chúng tôi mới chỉ tìm thấy 25% trong số chúng.
Chúng ta phải tiếp tục tìm kiếm các thiên thạch gần Trái Đất
Chúng ta là sinh vật duy nhất có thể hiểu được các tính toán
hay tạo nên kính thiên văn.
Chúng ta biết làm sao để tìm ra các vật thể này.
Đây là trách nhiệm của chúng ta.
Nếu chúng ta tìm thấy một thiên thạch nguy hiểm với mức báo động nguy cấp
ta có thể di chuyển hướng đi của nó
Không như động đất, bão tố hay núi lửa phun trào,
ảnh hưởng của một thiên thạch có thể được dự đoán chính xác
và được ngăn chặn.
Những gì chúng ta cần là lập bản đồ không gian gần Trái Đất.
Chúng ta phải tiếp tục tìm kiếm trên bầu trời
Cảm ơn.
(vỗ tay)
我拿着的是一个十分古老的东西。
它比任何一个人工制品都要古老，
比地球上的生命古老，
也比大陆和它们之间的海洋古老。
它形成于四十亿年前，
在太阳系最初阶段
行星还在形成的过程中。
这一块粗糙的镍铁合金看起来并不特殊，
但它一旦被切开...
你就会发现它与地球上的金属有很大不同。
这种花纹意味着只能 在外太空形成的金属晶体，
在那里融化的金属能以极慢的速度冷却，
每百万年下降几度。
它曾经是一个巨大物体的一部分，
是在星球形成后 存留下来的百万块中的一个。
我们称这些物体为小行星。
小行星是我们已知的 最古老数量最多的宇宙邻居。
这张图显示了近地 小行星绕太阳运行的轨道，
用黄色标出的部分，
同时在地球轨道附近转动的行星，
用蓝色标出。
关于地球，太阳以及小行星的大小 被放大
所以大家能很清楚地看到。
全球许多科学家都在寻找这些东西，
并且每天都有新的发现，
稳定分布在近地空间。
NASA支持着绝大部分该方面的工作。
我把搜寻这些小行星 看作一项大型公众项目，
没有修建快速通道， 恰恰相反，我们在绘制外太空图，
建立一个能延传几代人的资料库。
这些是仅去年一年 被发现的1556个近地小行星。
这些则是已知的近地行星，
它们的最新统计量为13733。
每一个都被拍照，分类
并且确定了它绕太阳旋转的轨道。
虽然行星之间差异很多，
但绝大多数行星在未来 几十余年的轨道是可被预测的。
而且一部分行星的轨道 能被极其精准地预测。
举个例子，喷气推进实验室的科学家
提前四年预测了 图塔蒂斯小行星的运行轨迹，
误差在30公里内。
在那四年中，
图塔蒂斯小行星 运行了85亿公里。
它的分级精度
达到了0.000000004。
（笑声）
现在，我能拿到这块美丽的行星碎片是因为
就像所有的邻居一样，
行星有时也会毫无预兆地拜访。
（笑声）
三年前的今天，
一个小行星在 俄罗斯的车里雅宾斯克爆炸。
那个东西有19米宽，
或者说像一个便利店一样大。
像这样大的物体 每五十年左右撞击一次地球。
六百六十万年前，
一个更大的物体撞击地球，
造成了物种大灭绝。
当时地球上百分之七十五的动植物消失，
包括不幸的恐龙。
那个物体有十千米宽，
而十千米是波音747的巡航高度。
所以下次当你坐飞机时，
抢一个靠窗的座位， 看着窗外想象一个如此巨大的石块
躺在地上，
它恰好擦过机翼。
它大到飞机需要整整一分钟 才能飞过它。
这是曾经撞击地球的小行星的大小。
这是小行星在我有生以来唯一一次
被视作我们星球的威胁。
从那以后，人们集中努力
发现并分类这些物体。
我很幸运成为这项工作的一员。
我是使用NASA的NEOWISE 望远镜科学家小组的成员。
现在，NEOWISE并不是 为了寻找小行星而设计的。
而是环绕地球运动 并观测太阳系外的情形，
寻找最冷的星球以及最亮的星系。
而且它在其七个月的预期寿命中 非常好的完成了工作。
但是现在，六年过去了， 它仍然在工作。
我们重新改造让它开始寻找并研究小行星。
虽然它是一个完美的太空机器人，
但是现在它更像一辆用过的汽车。
对其传感器进行降温 的制冷剂长时间供应不足，
所以我们开玩笑说 它的制冷系统已经损坏。
它的里程表上显示已经 运行了九亿两千万英里，
但它的状态依旧良好
并且稳定的在每十一秒 拍摄一张天空的照片。
从我开始和大家讲话到现在， 它已经拍了23张照片了。
NEOWISE有这样高价值的原因之一便是
它使用红外感应观测天空。
这意味着NEOWISE看到的 是小行星辐射的热量
而不是它们反射的太阳光。
这是一项很重要的能力， 因为一些小行星像黑碳一样暗，
其他的探测器很难或 不可能发现这类行星。
但所有亮或暗的行星 对NEOWISE来说，都是发光的。
宇航员在使用一切可能的手段和技术
去寻找并研究小行星。
2010年，我们达到了一个里程碑。
参与的组织共同发现直径大于一公里的
百分之九十以上的小行星。
这些物体能对地球造成巨大破坏。
但是工作并没有结束。
一个140米宽或更大的物体 能够摧毁一座中型城市。
迄今为止，我们只找到了 它们中的四分之一。
我们必须继续搜索天空， 寻找近地小行星。
我们是唯一能理解微积分
或制造望远镜的物种。
我们知道如何找到这些物体。
这是我们的责任。
如果我们发现一个极具危险性 的小行星并提前发出有效警告，
我们便可以把它推走。
不像地震，飓风或火山爆发，
行星所产生的影响是可以被准确预测
并预防的。
我们现在所需的是将 地球附近的太空准确标记。
所以，我们必须继续对天空的搜索。
谢谢。
（掌声）
我手中拿的是一個非常古老的東西。
它比任何人造製品，
比地球上任何生命，
比任何陸地和大洋都要古老。
它是四十多億年前形成的。
那時還是太陽系的最早期，
眾星球還在形成。
這一塊生鏽的鎳鐵， 看起來可能沒有什麼特別之處。
但如果把它切開，
你會發現它與地球的金屬不同。
它的紋路顯示它是只能在 太空中形成的金屬晶體。
在太空中，熔化了的金屬， 可以以極慢的速度冷卻。
每幾百萬年，只冷卻幾度。
這是一個比它 大很多的物體的一部分。
星球形成後，它是 數百萬被遺落的物體之一。
我們把這些物體叫做小行星。
小行星是我們宇宙鄰居裡 最古老和為數最多的。
這幅圖像展示了靠近地球的小行星 繞太陽運轉。
太陽是圖中黃色的那個。
它們活躍於地球繞行軌道附近，
地球軌道是圖中藍色部分。
為了讓大家看得清楚， 圖中的地球、太陽和小行星
都被放大了很多倍。
世界各地的科學家團隊 都在尋找這些物體。
他們每天發現新的小行星，
逐漸繪製著近地空間的地圖。
這項工作大部分是由 美國國家航空暨太空總署資助的。
我覺得，搜尋小行星的工作， 是極為浩大的公共工程項目，
我們為太空製圖， 而不是在建高速公路，
並建立著能夠世代延續的檔案。
光是去年，科學家就發現了 1556 顆近地小行星。
圖上的這些，是我們已知的 全部近地小行星。
根據最近的統計， 總數是 13,733 顆。
每一顆小行星， 都已經被繪圖和編入目錄，
它繞太陽運行的軌跡， 也都已經被確定。
雖然每一顆小行星都不同，
它們大多數在未來幾十年的 運行軌跡都可以被預測。
有一些小行星的軌跡， 可以被無比精確地預測。
舉個例子來講， 噴氣推進實驗室的科學家們，
提前四年預測了 圖塔迪斯小行星的位置，
誤差小於 30 公里。
在這四年裡，
圖塔迪斯運行了 85 億公里 。
小數精度為
0.000000004。
（笑聲）
我之所以有手中 這塊美麗的小行星碎片，
是因為，像所有的人類鄰居一樣，
小行星有時候也會意外造訪。
（笑聲）
三年前的今天，
一顆小型的小行星在俄羅斯的 車里雅賓斯克市上方爆炸。
當時，這塊物體的 截面長度大約為 19 米，
和一個便利店的大小差不多。
大約每五十年， 就會有這樣體積的物體撞擊地球。
六千六百萬年前，
一個還要大很多的物體撞擊了地球，
導致了大規模的生物滅絕。
百分之 75 的動植物 物種都徹底消失，
可悲的是，其中包括恐龍。
當時的物體截面長度 長達 10 公里。
10 公里差不多是一架 波音 747 的飛行高度。
你下次坐飛機的時候，
選一個臨窗的座位，然後想像一下
一顆巨石拔地而立，
和你的機翼擦身而過。
你的飛機需要飛整整一分鐘 才能越過它的寬度。
這就是撞擊地球的 那顆小行星的尺寸。
在我們這個世代，
小行星才被認為 是我們星球的一個威脅。
那以後，我們才開始致力於
對這些物體進行搜尋和紀錄。
我非常幸運能夠參與這一個工作。
我是使用 NASA NEOWISE 望遠鏡的科學家團隊一員。
要知道，NEOWISE 並不是為搜尋小行星設計的。
它是為了能夠繞行地球 以遙望太陽系之外，
為了尋找最寒冷的星球和 最明亮的星系而設計的。
在七個月的既定壽命中， 它很出色地完成了任務。
但六年後的今天，它還在運轉。
我們將它的用途變成了 搜尋和研究小行星。
雖然它是個非常出色的 太空小機器人，
但現在它有些像二手車。
用於傳感器的製冷劑 很早以前就消耗殆盡了，
我們開玩笑說，空調壞了。
它的里程表上， 已經有了 9.2 億英里，
但它依然運行良好。
它每 11 秒就會拍一張天空的照片。
從我開始演講到現在， 它已經拍了 23 張照片了。
NEOWISE 如此寶貴的原因之一是，
它是通過熱紅外線觀測天空的。
這意味著，NEOWISE 看到的 不是小行星折射的陽光，
而是它們放散發的熱量。
這種能力至關重要， 因為有些小行星暗如黑炭，
幾乎不可能被其他的望遠鏡觀測到。
但所有的小行星，無論明暗，
在 NEOWISE 的眼中， 都一樣熠熠閃耀。
天文學家們正在利用他們所有的技術
來發現和研究小行星。
2010 年，一項歷史性的 里程碑得以樹立。
通過研究者的共同努力， 我們已經發現了超過 90%
截面長度大於一公里的小行星——
這些物體足以給地球 帶來巨大的破壞。
但我們的工作還沒有結束，
一個横截長度大於 140 米的物體， 就足以摧毁一個中型國家。
至今，我們只發現了 25% 這種大小的。
我們必須不停地 探索天空中的近地小行星。
我們是唯一能夠理解微積分
或者製造望遠鏡的物種。
我們知道如何找到這些物體。
這是我們的責任。
如果我們能夠在危險的 小行星出現早期就發現它們，
我們就可以把它 從原來的軌跡上推開。
不同於地震、颶風和火山爆發，
我們可以準確地預測和預防
小行星的衝擊。
我們現在需要做的是 繪製出近地的空間地圖。
我們必須繼續不停地探索天空。
謝謝各位。
（鼓掌）