Urletul mulțimii. Răgetul leului. Ciocnirea metalelor.
Începând cu anii 80 d.Hr., aceste sunete se auzeau din Colosseum.
Sute de zile din fiecare an,
peste 50.000 de locuitori ai Romei și vizitatori din Imperiul Roman
umpleau cele patru etaje din Colosseum pentru lupte între gladiatori sau animale
și întreceri între carele de luptă în arenă.
În marea finală, arena era inundată,
scufundând scena pentru cel mai impresionant spectacol:
lupte organizate între nave.
Întrecerile epice pe apă ale romanilor, numite naumachiae,
au început în timpul lui Iulius Caesar în primul secol î.Hr.,
cu mai bine de 100 de ani înaintea construirii Colosseum-ului.
Aveau loc împreună cu alte spectacole maritime
în ape naturale sau bazine artificiale din jurul Romei
până la Împăratul Flavius Vespasian,
care a început construcția Colosseum-ului în anul 70 d.Hr. pe locul unui fost lac.
Colosseum-ul trebuia să fie un simbol al puterii Romei antice,
și ce mod mai bun de a arăta puterea
decât o masă de apă care seca și se umplea la comanda împăratului?
Flavius Titus, fiul lui Vespasian, a îndeplinit visul tatălui său în anul 80,
folosind prăzi de război pentru a finaliza Colosseum-ul
sau cum se numea atunci, Amfiteatrul Flavian.
Marea inaugurare a fost celebrată prin 100 de zile de jocuri fastuoase,
creând un precedent pentru viitoarele parade,
concerte, execuții publice și desigur, lupte între gladiatori.
Față de jocurile din amfiteatrele mici, finanțate de romanii înstăriți,
aceste exprimări exagerate ale puterii erau finanțate de Împărat.
Parade cu animale exotice, spectacole de teatru,
și uimitoarele naumachiae, toate aveau scopul
de a susține încrederea în Împăratul-Zeu,
care va fi declarat zeu după moarte.
Este un mister cum inginerii au inundat arena pentru a crea acest efect acvatic.
Unii istorici cred că un apeduct uriaș a fost direcționat către arenă.
Alții cred că sistemul cu camere și ecluze folosit pentru golirea arenei
era folosit și pentru umplerea acesteia.
Camerele ar fi putut fi umplute cu apă înaintea evenimentului,
iar apoi deschise, pentru a scufunda scena
sub peste 4 milioane de litri de apă, creând o adâncime de 1,5 m.
Chiar și având această cantitate de apă,
a fost nevoie de construcția unor bărci în miniatură cu fund plat,
pentru a nu zgâria podeaua Colosseum-ului.
Bărcile aveau lungimea variabilă între 7 și 15 metri,
și erau construite pentru a arăta precum navele faimoase.
În timpul unei bătălii, zeci de nave pluteau în arenă,
cu echipaje de gladiatori îmbrăcați precum echipajele din bătălia recreată.
Acești luptători se duelau pe nave;
se îmbarcau pe ele, se luptau, se înecau, imobilizându-și dușmanii
până rămânea doar un grup.
Din fericire, nu era de fiecare dată o poveste atât de oribilă.
În unele inundări,
scena scufundată le permitea vizitiilor să gliseze pe apă cu carul
precum Triton, care creează valuri cu carul său pe mare.
Animalele mergeau pe apă, mituri erau reconstituite de prizonieri,
iar noaptea, înotători sincron nud se vedeau la lumina torțelor.
Era acvatică a Colosseum-ului nu a durat pentru totdeauna.
Bătăliile între nave erau atât de populare încât li s-a dedicat un lac din apropiere
de către împăratul Domițian, la începutul anilor 90 d.Hr.
Lacul, mai mare, s-a dovedit mai bun pentru naumachiae,
iar Colosseum-ul a dobândit o serie de cuști subterane pentru animale
și uși-capcană care nu mai permiteau inundarea.
Dar pentru o scurtă perioadă,
Împărații Flavian au controlat fluxul de apă și război
într-un spectacol impresionant al puterii.