Dnes večer vám chcem rozprávať
o nesmiernom globálnom probléme,
v ktorom sa prekrýva využitie pôdy, potraviny a životné prostredie,
ktorý sa týka nás všetkých
a ktorému ja hovorím ďalšia nepríjemná pravda.
Ale najskôr vás chcem pozvať na malý výlet.
Navštívime našu planétu, ale v noci
a z vesmíru.
Takto naša planéta vyzerá z kozmu,
v noci, ak by ste cestovali satelitom okolo planéty.
Prvá vec, ktorú by ste si všimli,
je dominancia ľudskej prítomnosti
na našej planéte.
Vidíme mestá, vidíme ropné polia,
môžeme dokonca rozoznať rybárske flotily na mori,
natoľko dominantní sme na tejto planéte,
a to najmä v súvislosti s využívaním energie,
čo vidíme v noci.
Ale poďme trochu viac do hĺbky
a pozrime sa na to cez deň.
To, čo vidíme cez deň, je naša krajina.
Toto je časť povodia Amazonky, zvaná Rondonia,
v centrálnej južnej časti brazílskej Amazónie.
Keď sa pozriete pozorne do pravého horného rohu,
vidíte tam tenkú bielu čiarku.
Je to cesta postavená v 70. rokoch.
Ak sa vrátime na to isté miesto v roku 2001,
vidíme, že tieto cesty
sa vetvia na viac a viac ciest,
a na konci každej je malá čistina v pralese
a na každej z nich je zopár kráv.
Tieto kravy sú na mäso, sú určené na konzumáciu.
V zásade sú tieto kravy skonzumované v Južnej Amerike,
v Brazílii a Argentíne, neposielajú ich sem k nám.
Ale tento vzor „rybacej kostry“ v odlesňovaní
sme v tropických oblastiach zaregistrovali často,
obzvlášť v tejto časti sveta.
Keby sme šli v rámci nášho výletu trocha ďalej na juh,
dostaneme sa do bolívijskej časti Amazonky,
tu sme opäť v roku 1975, a keď sa pozriete veľmi pozorne,
je tam tenká biela čiara, akási ryha,
a je tam osamelá farma,
uprostred prastarej džungle.
Poďme opäť o niekoľko rokov ďalej do roku 2003,
a vidíme, že krajina vyzerá
oveľa viac ako Iowa, než ako dažďový prales.
To, čo tu vidíte, sú sójové polia.
Táto sója sa posiela do Európy a do Číny
ako krmivo pre zvieratá, obzvlášť po prepuknutí choroby šialených kráv,
asi pre desaťročím, keďže nechceme viac kŕmiť zvieratá
živočíšnymi proteínmi, nakoľko tým sa prenáša choroba.
Miesto toho ich chceme kŕmiť rastlinnými proteínmi.
Takže spotreba sóje doslova vyletela
a ukázalo sa, ako sú obchod a globalizácia
zodpovedné za spojitosti s pralesmi
a Amazóniou – ako neuveriteľne divný
a poprepájaný je dnešný svet.
A čo vidíme znova a znova
na našom malom výlete po svete,
je jedna krajina za druhou
vymazaná a pozmenená kvôli pestovaniu potravín
a ďalších plodín.
Položili sme si teda otázku,
aká časť sveta sa využíva na pestovanie potravín,
kde presne sa nachádza, ako to môžme zmeniť
do budúcnosti a čo z toho vyplýva?
Náš tím sa na to pozeral v globálnom meradle
s použitím satelitných údajov a pozemných údajov,
aby sme odsledovali farmárčenie v globálnom meradle.
Tu sú výsledky a sú znepokojivé.
Táto mapa ukazuje prítomnosť poľnohospodárstva
na planéte Zem.
Zelené oblasti sú využité na pestovanie plodín,
pšenica, sója, kukurica, ryža a iné.
To zaberá 16 miliónov km2 pôdy.
Ak by ste dali dokopy na jedno miesto,
bola by to rozloha Južnej Ameriky.
Druhá oblasť, hnedá, sú svetové pasienky
a pastviny, kde žijú naše zvieratá.
To je oblasť asi 30 miliónov km2,
zaberajúca približne rozlohu Afriky,
obrovská plocha zeme a je to samozrejme tá najlepšia zem.
A to čo zostáva, sú oblasti
uprostred Sahary, alebo Sibír,
alebo stred dažďového pralesa.
Využívame už pôdu o rozlohe celej planéty.
Ak sa na to pozrieme pozorne, zistíme, že asi 40 % zemského povrchu
je venovaných poľnohospodárstvu,
čo je asi 60-krát viac
ako všetky územia, na ktoré sa tak sťažujeme,
naše mestá a predmestia, kde zväčša žijeme.
Polovica ľudstva dnes žije v mestách,
ale 60-krát väčšia plocha sa používa na pestovanie potravy.
Je to naozaj neuveriteľný výsledok
a boli sme z toho šokovaní.
Využívame teda enormnú rozlohu zeme na poľnohospodárstvo,
ale taktiež využívame veľmi veľa vody.
Toto sú letecké zábery z Arizony
a pozeráte na, akože:
„Čo to tam pestujú?“
A ukáže sa, že pestujú šalát uprostred púšte,
zhora naň rozprašujú vodu.
Iróniou je, že ten šalát sa potom predáva
v supermarketoch v Twin Cities (Minnesota).
Zaujímavé je, že tá voda musela odniekiaľ prísť
a prichádza odtiaľto,
z Colorado River v Severnej Amerike.
Rieka Colorado za bežného dňa v 50. rokoch,
nie počas záplav, nie počas sucha,
v priemerný deň, vyzerala nejak takto.
Ale ak sa pozrieme dnes, za bežných podmienok,
presne na tej istej lokalite, zostalo toto.
Rozdiel je spôsobený hlavne zavlažovaním púšte kvôli potravinám,
prípadne kvôli golfovým kurtom v Scotsdale.
To je obrovské množstvo vody, ťažíme vodu
a používame ju na pestovanie potravy,
takže dnes, keď idete ďalej dolu po rieke Colorado,
zistíte, že úplne vysychá a viac sa nevlieva do oceánu.
Doslova sme skonzumovali celú rieku v Severnej Amerike
na zavlažovanie.
A to dokonca nie je ani najhorší prípad vo svete.
To je pravdepodobne tento: Aralské jazero.
Mnohí z vás si to pamätáte zo zemepisu.
Je to v bývalom Sovietskom zväze,
medzi Kazachstanom a Uzbekistanom,
jedno z najväčších vnútrozemských morí.
Ale je tu jeden paradox,
je obklopené púšťou. Prečo je to more tu?
Príčina je tu, na pravej strane
vidíte dve malé rieky tečúce smerom dolu,
cez piesok, plniac tú nádrž vodou.
Tieto rieky odvádzajú vodu z ľadovcov v horách
ďaleko na východe, kde sa sneh topí a putuje ďalej riekou,
cez púšť a vytvára Aralské more.
V 50. rokoch sa Sovieti rozhodli využiť túto vodu
na pestovanie bavlny na púšti v Kazachstane,
aby ju mohli predávať na medzinárodných trhoch
a priniesť valuty do Sovietskeho zväzu.
Naozaj potrebovali tie peniaze.
Môžete si predstaviť, čo sa stalo.
Keď odstavíte prívod vody do Aralského mora, čo sa stane?
Tu je v roku 1973,
1986,
1999,
2004
a asi pred 11 mesiacmi.
Je to niečo mimoriadne.
Mnohí z nás v tu obecenstve žijú na Stredozápade.
Predstavte si, že by to bolo jazero Superior.
Predstavte si, že by to bolo Hurónske jazero.
Je to mimoriadna zmena.
Toto nie je len zmena vodnej hladiny
a línie pobrežia, je to zásadná zmena
pre životné prostredie celého regiónu.
Začnime takto.
Sovietsky zväz nemal žiadny Sierra Club. (org. pre ochranu živ. prostredia v USA)
Takže na dne Aralského mora nebude nič pekného.
Je tam toxický odpad, mnoho vecí,
ktoré tam pohádzali, a teraz sa dostávajú do vzduchu.
Jeden z tých ostrovčekov, vzdialený a neprístupný,
bol miestom testovania
sovietskych biologických zbraní.
Dnes tam môžete ísť peši.
Vzorce počasia sa zmenili.
19 z 20 jedinečných druhov rýb, ktoré sa nachádzali
iba v Aralskom jazere, zmizli z povrchu Zeme.
Toto je environmentálna katastrofa vo veľkom.
Ale vráťme sa späť.
Tento obrázok mi dal Al Gore pred niekoľkými rokmi,
doniesol si ho zo Sovietskeho zväzu
pred veľmi dlhým časom.
Ukazuje rybárske flotily na Aralskom mori.
Vidíte kanál, ktorý vykopali?
Zúfalo sa snažili preplaviť sa loďami
do zostávajúcich zásob vody, ale nakoniec to museli vzdať,
pretože móla a kotviská jednoducho nestačili
ustupujúcej línii pobrežia.
Neviem ako vy, ale ja sa desím, že archeológovia
v budúcnosti toto vykopú a budú písať
o našich časoch, a diviť sa: „Čo si mysleli?“
Nuž, toto je budúcnosť, na ktorú sa môžeme tešiť.
Dnes využívame už 50 % sladkej vody na Zemi,
ktorá je udržateľná, a z toho poľnohospodárstvo
tvorí 70 %.
Čiže využívame pre poľnohospodárstvo veľa vody, aj pôdy.
Tak isto preň využívame veľa atmosféry.
Zvyčajne, keď uvažujeme o atmosfére,
myslíme na klimatické zmeny a skleníkové plyny,
zvyčajne v súvislosti s energiou.
Ale ukazuje sa, že poľnohospodárstvo je jedným z najväčších producentov
skleníkových plynov.
Ak sa pozriete na CO2
zo spaľovania tropických lesov,
alebo metán z kráv a ryže,
alebo oxidy dusíka z hnojív –
– poľnohospodárstvo tvorí 30 % skleníkových plynov,
ktoré idú do atmosféry z ľudskej činnosti.
To je viac než celá naša doprava.
Je to viac než celá naša elektrina.
Je to viac než všetka ostatná výroba.
Je to najväčší pôvodca skleníkových plynov
zo všetkých ľudských činností na svete.
Napriek tomu o tom príliš nerozprávame.
Máme takúto neuveriteľne silnú prítomnosť poľnohospodárstva,
dominujúcu našej planéte,
či už je to 40 % povrchu pevnín,
70 % vody, ktorú používame,
30 % emisií skleníkových plynov.
Zdvojnásobili sme toky dusíka a fosforu
v celosvetovom rozsahu používaním hnojív,
čo spôsobuje obrovské problémy s kvalitou vody v riekach,
jazerách, a dokonca oceánoch, a taktiež je to
najvýznamnejšia príčina strácania biodiverzity.
Takže poľnohospodárstvo je nepochybne
najväčšou silou, aká bola rozpútaná na tejto planéte
od konca doby ľadovej. Bez diskusie.
Svojím významom konkuruje klimatickej zmene.
A obe sa dejú v tom istom čase.
Ale je veľmi potrebné mať na pamäti, že nie všetko je zlé.
Poľnohospodárstvo nie je zlé.
V skutočnosti sme na ňom plne závislí.
Nie je to možnosť voľby. Nie je to luxus. Je to absolútna nevyhnutnosť.
Musíme zabezpečiť potraviny a krmivá
a vlákna a dokonca biopalivá pre asi 7 miliárd ľudí
v dnešnom svete
a naše požiadavky na poľnohospodárstvo sa budú do budúcna zvyšovať.
Z toho niet úniku.
Bude to omnoho rozsiahlejšie, najmä kvôli rastu populácie.
Dnes je nás 7 miliárd,
a smerujeme minimálne k 9,
pravdepodobne 9,5 predtým, ako sa to otočí.
A čo je ešte dôležitejšie, mení sa stravovanie.
Ako sa svet stáva bohatší a zároveň viac zaľudnený,
vidíme nárast konzumácie mäsa,
ktoré si vyžaduje oveľa viac zdrojov ako vegetariánska strava.
Čiže viac ľudí, ktorí jedia viac bohatšej stravy,
a samozrejme, zároveň je tu energetická kríza,
kde musíme nahradiť ropu inými zdrojmi energie,
ktoré každopádne musia zahŕňať aj biopalivá
a bioenergetické zdroje.
Takže ak si to dáte dohromady, je ťažké predstaviť si,
ako prežijeme zvyšok storočia
bez toho, aby sme minimálne zdvojnásobili poľnohospodársku produkciu.
Ako to dokážeme?
Ako zdvojnásobíme svetovú poľnohospodársku produkciu?
Môžme skúsiť obrábať viac pôdy.
Toto je naša analýza, kde na ľavej strane je uvedené,
kde sú dnešné oblasti pestovania, a napravo, kde sú možné budúce oblasti
na základe pôdy, klímy, s predpokladom, že klimatické zmeny
to príliš nenarušia,
čo asi nie je dobrý predpoklad.
Môžeme obrábať viac pôdy, ale problém je,
že zvyšná pôda je v citlivých oblastiach.
Majú vysokú biodiverzitu, veľa uhlíka,
veci, ktoré chceme chrániť.
Takže mohli by sme dorábať viac jedla rozšírením poľnohospodárskej pôdy,
ale nemali by sme to robiť,
lebo ekologicky je to veľmi, veľmi nebezpečné.
Miesto toho by sme mali zmraziť stopu poľnohospodárstva
a lepšie obrábať pôdu, ktorú máme.
Našou prácou bolo pokúsiť sa vyznačiť miesta
vo svete, kde môžeme zvýšiť výnosy
bez poškodenia životného prostredia.
Zelené oblasti tu ukazujú, kde sú výnosy kukurice –
– kukurica len ako príklad –
– kde sú dnes skutočne vysoké, pravdepodobne najvyššie možné,
dnes na Zemi, s ohľadom na klímu a pôdu,
ale hnedé a žlté oblasti sú miesta,
kde dosahujú zhruba 20 – 30 % výnosov
z toho, čo je teoreticky možné dostať.
Vidíme ich v Afrike, v Latinskej Amerike,
ale, čo je zaujímavé, vo východnej Európe,
v bývalom Sovietskom zväze a východnom bloku,
kde je poľnohospodárstvo stále v neporiadku.
To si vyžaduje živiny a vodu.
Môže to byť buď ekologické, alebo konvenčné hospodárstvo,
alebo spojenie týchto dvoch.
Rastliny potrebujú živiny a vodu.
Ale môžme to dokázať a sú tu príležitosti, ktoré môžme využiť.
Ale musíme to urobiť citlivo,
aby sme zabezpečili potravinovú bezpečnosť
a environmentálnu bezpečnosť našej budúcnosti.
Musíme dosiahnuť, aby rovnováha medzi pestovaním potravín
a zdravým životným prostredím fungovala lepšie.
V súčasnosti je to problém typu všetko – alebo nič.
Môžeme pestovať potravu –
– to vzadu je sójové pole –
a tento hviezdicový graf ukazuje, že tu pestujeme veľa potravín,
ale máme nedostatok čistej vody,
neukladáme dosť uhlíka, máme malú biodiverzitu.
V popredí máme túto prériu,
je krásna z environmentálneho hľadiska, ale nenajete sa z nej.
Čo je tam na jedenie?
Musíme vymyslieť, ako spojiť tieto veci
do nového poľnohospodárstva.
Keď o tom rozprávam, ľudia mi často vravia:
„Nie je odpoveď jasná?“ – bio potraviny,
lokálne potraviny, GMO, nové dotácie, nová legislatíva –
samozrejme, máme veľa dobrých nápadov,
ale ani jeden z nich nie je strieborná guľka, zázrak.
Ja si to predstavujem skôr ako strieborný brokový náboj.
A ja milujem strieborný brokový náboj.
Dáte to dokopy a dostanete niečo ozaj mocné,
ale musíme to dať dokopy.
Myslím si teda, že musíme vymyslieť nový typ poľnohospodárstva,
ktorý spája najlepšie myšlienky
komerčného hospodárstva a zelenej revolúcie
s najlepšími myšlienkami biofariem a lokálnych potravín
a najlepšie myšlienky ochrany životného prostredia,
nie aby proti sebe bojovali,
ale aby spolupracovali na vytvorení nového poľnohospodárstva,
niečoho, čo volám „terakultúra“, alebo hospodárenie na celej planéte.
Vedenie tohto dialógu bolo veľmi náročné
a my sme sa snažili zhrnúť kľúčové body tak,
aby sme zredukovali kontroverznosť
a vylepšili spoluprácu.
Chcem vám ukázať krátke video, ktoré ukazuje
našu snahu o spojenie týchto pohľadov do spoločného dialógu.
Dovoľte, aby som vám to ukázal:
(hudba) [Katedra životného prostredia,
Univerzita v Minnesote Hnaní objavovať]
(hudba)
[Svetová populácia narastá]
[o 75 miliónov ľudí každý rok.]
[To je takmer veľkosť Nemecka.]
[Dnes sa blížime k 7 miliardám ľudí.]
[Pri tomto tempe dosiahneme 9 miliárd v roku 2040.]
[A všetci potrebujeme potravu.]
[Ale ako?]
[Ako nakŕmime rastúci svet bez toho, aby sme zničili planétu?]
[Už vieme, že klimatická zmena je veľkým problémom.]
[Ale nie je to jediný problém.]
[Musíme čeliť ďalšej nepríjemnej pravde.]
[Globálnej kríze poľnohospodárstva.]
[Rast populácie + konzumácia mäsa a mliečnych výrobkov + cena energie]
[+ výroba bioenergie = tlak na prírodné zdroje.]
[Vyše 40 % pôdy je zabraných poľnohospodárstvom.]
[Orná pôda globálne zaberá 16 miliónov km².]
[To je takmer rozloha Južnej Ameriky.]
[Pastviny zaberajú globálne 30 miliónov km².]
[To je rozloha Afriky.]
[Poľnohospodárstvo využíva 60 x viac zeme ako mestské a predmestské oblasti spolu.]
[Na zavlažovanie sa spotrebúva najviac vody v rámci planéty.]
[Používame 2 800 km kubických vody ročne na závlahu polí.]
[To by stačilo 7 305-krát za deň zaplniť Empire State Building.]
[Mnoho veľkých riek má dnes znížený prietok.]
[Niektoré úplne vyschli.]
[Pozrite sa na Aralské more, dnes premenené na púšť.]
[Alebo na rieku Colorado, ktorá už nevteká do oceánu.]
[Hnojivá viac než zdvojnásobili obsah fosforu a dusíka v životnom prostredí.]
[Dôsledok?]
[Rozsiahle znečistenie vôd]
[a masívna degradácia jazier a riek.]
[Poľnohospodárstvo je ja prekvapivo najväčším pôvodcom klimatickej zmeny.]
[Generuje 30 % emisií skleníkových plynov.]
[Je to viac ako emisie z elektriny a priemyslu,]
[alebo zo všetkých lietadiel, vlakov a áut na svete.]
[Najviac poľnohospodárskych emisií pochádza z odlesňovania trópov,]
[metánu z hospodárskych zvierat a z ryžových polí]
[a oxidov dusíka z nadmerného hnojenia.]
[Nič z toho, čo robíme, nemení svet viac ako poľnohospodárstvo.]
[A nič z toho, čo robíme, nie je dôležitejšie pre naše prežitie.]
[To je dilema...]
[Až svet ešte narastie o zopár miliárd ľudí,]
[budeme musieť zdvojnásobiť, možno strojnásobiť svetovú produkciu potravín.]
[Takže čo budeme robiť?]
[Potrebujeme viac komunikácie, medzinárodný dialóg.]
[Musíme investovať do reálnych riešení:]
[stimuly pre farmárov, nové technológie, nové odrody, kvapkové závlahy,]
[recykláciu úžitkovej vody, lepšiu orbu, rozumnejšie stravovanie.]
[Potrebujeme, aby sa zapojili všetci.]
[Zástancovia komerčného poľnohospodárstva,]
[ochrany životného prostredia]
[a ekologického hospodárstva...]
[musia pracovať spoločne.]
[Neexistuje jediné riešenie.]
[Potrebujeme spoluprácu,]
[predstavivosť,]
[odhodlanie,]
[pretože zlyhanie neprichádza do úvahy.]
[Ako nakŕmime svet bez toho, aby sme ho zničili?]
Čelíme jednej z najväčších výziev
v celej histórii ľudstva:
Potrebujeme nakŕmiť 9 miliárd ľudí
a urobiť to udržateľne, spravodlivo a správne
a zároveň ochrániť našu planétu
pre túto a budúce generácie.
Bude to jedna z najťažších vecí,
aké sme kedy dokázali v histórii ľudstva,
a rozhodne to musíme urobiť správne
a musíme to urobiť na prvý a jediný pokus.
Ďakujem veľmi pekne. (potlesk)