סעידה אדן: עדיין יש לי הדימוי המחריד הזה במוחי.
יכולתי לראות אנשים נופלים,
יריות.
הייתי כל כך מבועתת.
באמת, בכיתי הרבה.
מישהו שהכיר את אבי ואת אמא שלי תפס את ידי, והוא אמר,
"בוא נלך! בוא נלך! בוא נלך!"
והייתי כמו, "איפה אמא שלי? אמא שלי? אמא שלי?"
נוריה דמברין דוסאבירמה: בלילות היינו שומעים יריות,
היינו שומעים רובים.
הבחירות היו אמורות לקרות.
היו לנו צעירים שהולכים ברחוב,
הם עשו שביתות.
ורוב הצעירים מתו.
סעידה עדן אמרה: עלינו על רכב.
זה היה עמוס מדי.
אנשים ברחו לחייהם.
כך ברחתי מסומליה.
אמא שלי התגעגעה אליי.
איש לא אמר לה לאן הלכתי.
נ.ד.ד: העובדה שלא הלכנו לבית הספר,
לא יכולנו לצאת לשוק, פשוט היינו תקועים בבית
גרם לי להבין שאם תהיה לי אפשרות ללכת על משהו טוב יותר,
יכולתי פשוט ללכת על זה ושיהיה לך עתיד טוב יותר.
(מוּסִיקָה)
איגנזיו מטייני: כמות העקורים בעולם
עולה.
עכשיו יש כמעט 60 מיליון אנשים עקורים בעולם.
ולצערי זה לא מפסיק.
כריסטינה ראסל: אני חושבת שהקהילה ההומניטרית
מתחילה להבין ממחקר ומציאות
שאנחנו מדברים על בעיה הרבה יותר קבועה.
ביילי דמטי ישיטה: התלמידים האלה, הם זקוקים לחינוך על-תיכוני,
תואר בו הם יכולים להשתמש.
אם התלמידים גרים כעת ברואנדה,
אם הם עוברים דירה הם עדיין יכולים להמשיך בלימודים.
עדיין, התואר שלהם מועיל, באשר הם.
כריסטינה ראסל: הפרויקט הנועז שלנו היה באמת לבדוק
את יכולת תנועת החינוך הגלובלית של אוניברסיטת דרום ניו המפשייר
לגדול,
להביא תואר ראשון ונתיבים לתעסוקה
לפליטים ולאלה שאחרת אין להם גישה להשכלה גבוהה.
סעידה אדן: זה היה כמעט בלתי אפשרי, כפליטה,
לקדם את השכלתי ולייצר קריירה.
שמי סעידה אדן סעיד,
ואני מסומליה.
הייתי בת תשע כשבאתי לקקומה,
והתחלתי ללכת לבית הספר בגיל שבע עשרה.
עכשיו אני עושה את התואר הראשון שלי
עם SNHU.
נ.ד.ד: שמי נוריה דמברין דוסאבירמה.
אני עושה את התואר הראשון שלי באומנויות בתקשורת
עם מיקוד בעסקים.
כריסטינה ראסל: אנו משרתים סטודנטים בחמש מדינות שונות:
לבנון, קניה, מלאווי, רואנדה ודרום אפריקה.
אני באמת גאה שיש שמונה מאות ציוני AA ללמעלה מארבע מאות בוגרי תואר ראשון
וכמעט אלף סטודנטים נרשמו עכשיו.
אז הקסם בזה הוא שאנחנו פונים לחיי פליטים כפי שהם קיימים.
אין שיעורים.
אין הרצאות.
אין תאריכי יעד.
אין מבחנים אחרונים.
תואר זה מבוסס על יכולת ולא מוגבל בזמן.
אתה בוחר מתי אתה מתחיל את הפרויקט שלך.
אתה בוחר איך אתה הולך להתקרב לזה.
נ.ד.ד: כשאתם פותחים את הפלטפורמה, שם אתם יכולים לראות את המטרות.
תחת כל יעד, אנו יכולים למצוא פרויקטים.
כשאתם פותחים פרויקט, אתם מקבלים את היכולות
בהן אתם צריכים לשלוט,
הוראות
וסקירה כללית של הפרויקט.
כריסטינה ראסל: הרוטב הסודי של SNHU
משלב למידה מקוונת מבוססת כישורים
עם הלמידה האישית שאנחנו עושים עם בני זוג
לספק את כל התמיכה העוטפת.
זה כולל אימון אקדמי.
זה אומר תמיכה פסיכו-חברתית,
תמיכה רפואית,
וזה גם התמיכה התעסוקתית מאחור
זה באמת מביא לתשעים וחמישה אחוזי סיום,
ותעסוקה של שמונים ושמונה אחוזים.
נוריה דמברין דוסאבירמה: אני מתמחה בניהול מדיה חברתית.
זה קשור לתואר בתקשורת שאני עושה.
למדתי כל כך הרבה דברים מחוץ לפרויקט ובעולם האמיתי.
כריסטינה ראסל: הסטאז' המובנה זו באמת הזדמנות
לתלמידים לתרגל את כישוריהם,
שנוכל ליצור קשרים בין ההתמחות ההיא
והזדמנות עבודה מאוחרת יותר.
(מוּסִיקָה)
זה מודל שבאמת מפסיק לשים את הזמן
מדיניות האוניברסיטה ונהלים במרכז
ובמקום מעמיד את התלמיד במרכז.
איגנזיו מטייני: מודל SNHU זו דרך גדולה לנער את העץ.
עָצוּם.
זה טלטול ענק מהדרך המסורתית שיש כאן השכלה על תיכונית.
ב.ד.י: זה יכול לשנות חיי תלמידים
מקהילות הפגיעים והפליטים.
נ.ד.ד: אם אני אקבל את התואר,
אני אוכל פשוט לחזור ולעבוד בכל מקום שאני רוצה.
אני יכולה ללכת בביטחון לתואר שני באנגלית,
וזה משהו שלא הייתי חולמת עליו קודם.
ויש לי את הביטחון והכישורים הנדרשים
לצאת בעצם ופשוט להתמודד עם מקום העבודה
בלי צורך לפחד שאני לא מצליחה.
סעידה אדן סעיד: תמיד רציתי לעבוד עם הקהילה.
אני רוצה להקים מלכ"ר.
אנו תומכים בחינוך נשים.
אני רוצה להיות מישהו שהוא, כמו, שגריר
ולעודד אותן ללמוד
ולומר להן שלעולם לא מאוחר מדי.
זה חלום.