Chicago déli részéről származom,
Hetedikbe volt egy Jenny nevű legjobb barátnőm
aki Chicago délnyugati részén lakott
Jennynek fehér volt a bőrszíne.
Ha tudnak valamit Chicago egyes etnikumainak erős szegregáltságáról
akkor azt is tudják, hogy nem túl sok fekete van,
aki Chicago délnyugati részén él.
De Jenny jó barátnőm volt,
így néha hétvégenként vagy suli után együtt lógtunk.
Egy alkalommal a nappalijukban
beszélgettünk a 13 éveseket leginkább foglalkoztató témákról,
és Jenny huga, Rosie is velünk volt a szobában.
Mögöttem ült, játszott a hajammal,
nem igazán figyeltem, hogy mit csinál,
de ahogy elhallgattunk
Rosie megkopogtatta a vállamat
és azt mondta: "kérdezhetek valamit?"
Mondom persze, csak nyugodtan
Erre Rosie: "te fekete vagy?"
(Nevetés)
Megfagyott a hangulat.
Csend lett hirtelen.
Jenny és Rosie anyukája a közelben voltak
Jenny a konyhában volt éppen, hallotta a beszélgetést
és nagyon elszégyellte magát.
aztán következőt mondta Rosinak: " nem kérdezhetsz ilyeneket az emberektől"
Jenny a barátom volt és tudtam, hogy nagyon rosszul érzi magát.
Sajnáltam őt egy kicsit emiatt, de igazából nem éreztem megsértve magam.
Gondoltam, hogy nem Rosie hibája, hogy 10 éves korára
- amit délnyugat Chicágóban töltött -
nem 100%-ig biztos abban, hogy hogyan néz ki egy fekete.
Ez így rendben is van.
De ami a legfurcsább volt az egészben
hogy mindazt az időt, amit Jenny és Rosie családjával töltöttem,
a folyamatos együtt lógások,
a közös játék
és megannyi fizika kontaktus során
Rosie nem kérdezte meg, hogy fekete vagyok-e
mindaddig, amíg nem érintette meg a hajamat.
Ez volt az első alkalom, hogy felismertem,
hogy milyen nagy szerepe van az entitásom meghatározásában a hajam textúrájának,
ami azt is meghatározza, hogy hogyan látnak engem a társadalom tagjai.
Garrett A. Morgan és Madame CJ Walker üttörői voltak
a 20. sz. elején megjelenő feketéket célzó haj-és szépségápolási iparnak.
Ők a kémiai alapú hajkrémek és hajvasalási termékek
feltalálóiként ismertek,
amit azért fejlesztettek ki, hogy részben vagy teljesen
megváltoztassa a feketék hajának textúráját.
Mikor az amerikai feketék múltjáról beszélünk,
gyakran gondolunk azokra a kegyetlen tettekre,
illetve számos más igazságtalanságra, amit megtapasztaltunk színes bőrűként,
legfőképp a bőrünk színe miatt,
amikor valójában a polgárháború utáni Amerikában
a haj volt az afroamerikai férfi és nő
negro státuszának leginkább kifejező és szemléletes vonása,
még a bőrszínnél is jobban.
Szóval ahogy nélkülözhetetlen termékei lettek
egy multimillárd dollárt érő hajápolással foglalkozó iparnak,
kialakult egy függőségünk egyes eszközök és termékek iránt
- mint például a hajsimító krém vagy a hajvasaló -
amelyek fajunk túlélését és fejlődését jelentették
a rabszolga-felszabadítás után Amerikában.
Az évek során hozzászoktunk ahhoz a gondolathoz,
hogy az egyenes és hosszú haj egyenlő a gyönyörűvel.
Kulturálisan megszállottá váltunk attól a gondolattól,
hogy olyan hajunk legyen, amit úgy nevezhetünk,
hogy szép haj.
Ez lényegében azt jelenti,
hogy minél lazábbak a fürtök, annál jobban néz ki a haj.
És mi hagytuk hogy ez az intézményesített gondolat hamis képet fessen arról,
hogy mi minősül szép hajnak,
és mi nem.
Ami ennél is rosszabb, hogy hagytuk, hogy téves ideológiák alapján
határozzuk meg magunkat,
amelyek mai napig hatással vannak a kulturális identitásunkra
afroamerikai nőként.
Szóval, mit tettünk?
Hajszalonokba jártunk 6-8 hetenként
egy alkalmat sem kihagyva,
kitéve fejbőrünket az erős hajegyenesítő kemikáliáknak
már egészen fiatal korunktól
akár már 8-10 éves korunktól kezdve,
aminek a következménye a hajhullás
kopasz foltok
égési sérülésekkel kísérve.
Több mint 230°C-on sütjük a hajunkat
napi rendszerességgel
hogy megőrizzük simaságát.
Vagy egyszerűen csak parókát vagy póthajat használunk
csak hogy egy kis időre lélegezhessen a hajunk,
így senki sem tudja, hogy néz ki a hajunk.
Ezeket a technikákat közösségeinkben sajátítottuk el,
így nem meglepő, hogy ma az ideális megjelenése
egy képzett fekete nőnek
különösenaz amerikai vállalati szférába
inkább így néz ki,
mintsem így.
És semmiféleképpen nem így.
Ebben az évben szeptemberben
a Szövetségi Bíróság jogellenesnek ítélte
a diszkriminatív alapon történő foglalkoztatást
mint például a raszta hajat viselők negatív megkülönböztetését.
Egy alkalommal
az alabamai Mobile Hr. manager beszéde
rögzítve lett amint a következőt mondja
"Nem azt mondom, hogy rendetlen a haja
de ...
szóval érti, hogy mire gondolok"
Nos, miről is beszélt?
Azt gondolta hogy csúnyák akik raszta hajat viselnek
vagy már túl afrocentrikus az ő stílusához
vagy túlzottan feketéket favorizáló.
De lehet, hogy ez nem is az Afrocentritásról szól
inkább arról, hogy a megjelenésük igencsak laza
egy vállalati környezethez.
Talán a munkaadó aggódott, hogy ijesztően néznek ki
és hogy megrémítenék a vállalat ügyfélkörét.
Minden egyes ilyen vélemény megbélyegzi azokat,
akik nem félnek felvállalni természetes fürtjeiket.
És ennek bizony
változnia kell.
2013-ban
A Deloitte Vezetői Centrum hivatalos kiadványában
3000 személy végrehajtói szerepkörét elemezték
a munkahelyi öltözködés koncepciója szerint melyek
a megjelenésen,pártfogáson, hovatartozáson és szövetkezésen alapulnak.
Ha a megjelenést vesszük alapul
az derül ki, hogy
színes bőrű nők 67%-a a munkahelyen
elvárások szerint öltözködik.
az összes válaszadó szerint az öltözködés határozza meg milyen képet mutatunk,
82% elismerte, hogy nagyon fontos a kinézet
a szakmai előmenetelük szempontjából.
Ez itt Ursula Burns.
Az első afro-amerikai nő vezérigazgatója a Xerob tulajdonában lévő
Fortune 500 vállalatnak.
Kivételes külseje a védjegye,
ahogyan ezen a képen is láthatják.
Egy alacsony, rövid hajú ápolt afro.
Burns kisasszony az, akit mi úgy hívunk hogy "természetes nő".
Ő kikövezte az útját és kinézetével mutatja meg mi lehetséges
az afroamerikai nőnek, aki feljebb szeretne jutni a ranglétrán,
de meg szeretné őrizni természetes külsejét.
Ma az afroamerikai nők nagy része
akikre vezetőkként, ikonokként és példaképekként tekitünk
mai napig az egyenes hajat részesítik előnyben.
Ez azért van,
mert tényleg azt akarják?
így érzik magukat a legjobban?
vagy talán azért
gondolom
mert egy részük úgy érezheti, hogy ez szükséges
annak érdekében, hogy sikeresek legyenek.
Van egy mozgalom, ami a természetes hajat hirdeti itt az országban,
mely sikereket ért el Európában is.
Nők milliói érti most meg, mit is jelent visszatérni a természetes hajhoz,
így levágattatják az évek hosszú során eltöredezett, száraz hajvégüket
azért hogy visszanyerjék természetes fürtjeiket
Tudom, mert szószólója és nagykövete vagyok a mozgalomnak
már durván három éve.
27 év túlzott hajvasalás és erős kemikáliák használata miatt
a hajam a megviseltség jeleit mutatta.
Töredezett,
elvékonyodott,
nagyon száraz és gyenge volt.
hosszú évek során a konvencionális szépségideál kergetésének
amit eddig láthattunk
végül meglett az ára.
Akartam tenni valamit ezzel kapcsolatban
így hát elkezdtem az első kihívást aminek a "zero hő" nevet adtam,
amelynek a lényeg a hajvasaló megvonása volt
hat hónapon keresztül.
és mint egy igaz "2000-s évek béli",
dokumentáltam is a közösségi médián.
(Nevetés)
Dokumentáltam ahogy vonakodva
de 7-10 cm-t levágtam szeretett hajamból.
Dokumentáltam, ahogy a természetes fürtök tökéletesítésén fáradoztam
és azon küzdöttem, hogy elfogadjam őket,
és hogy úgy gondoljam, hogy jól néznek ki.
Rögzítettem azt is, ahogy a hajam textúrája lassan változni kezdett.
Azáltal hogy megosztottam történetemet másokkal,
megtanultam hogy nem én vagyok az egyetlen aki ezen megy keresztül,
és azt hogy ezer meg ezer másik nő
szeretné ugyanezt tenni.
Voltak nők akik kapcsolatba léptek és kérdeztek
"Cheyenne hogyan csinálod a természetes frizurát
amit láttam a minap.
Milyen új termékeket használsz
amelytől talán jobb lenne a hajam textúrája
ahogy elkezd változni?"
vagy "Mik a tanácsaid a természetes haj ápolására
melyeket el kell kezdenem ahhoz hogy visszanyerjem hajam egészségét?"
Ám nagy számban voltak olyan nők
akik sokat hezitáltak hogy megtegyék az első lépést
mert megbénította őket a félelem.
Az ismeretlentől való félelem --
Hogyan néznének ki?
Hogyan éreznék magukat természetes fürtjeikkel?
És talán a legfontosabb nekik,
mit gondolnának róluk mások?
Az elmúlt három évben
számos beszélgetésen túl a barátaimmal
és teljesen idegenekkel szerte a világból
megtanultam sok fontos dolgot
arról, ahogy az afroamerikai nők azonosulnak a hajukkal.
Szóval amikor visszagondolok
arra a Hr. managerre az alabamai Mobilnál
Azt mondanám neki, "Igazából nem.
Nem értem, hogy miről beszél."
De vannak dolgok amiket biztosan tudunk.
Tudjuk, hogy az afroamerikai nőket szoros érzelmek kötik természetes hajukhoz
ami segít visszafordítani a generációkon átívelő tanítást
arról, hogy a feketék nem gyönyörűek ha eredetiek,természetesek
vagy hogy valamit el kell rejteni,takarni.
Tudjuk, hogy a feketék kifejezik egyéniségüket
és megtapasztalják képességeiket
azáltal, hogy gyakorta kísérleteznek új frizurával.
Azt is tudjuk,
hogy bátran viselhetjük természetes hajkoronánkat a munkahelyen,
ez megerősít páratlanságunkban
segít az előrehaladásban és a szakmai fejlődésben.
Ezzel a gondolattal zárom
A faji-és társadalmi feszültség idején
üdvözölni ezt a mozgalmat
és ehhez hasonlókat
segít túljutni a jelenlegi helyzet határain.
Így ha lát egy nőt fonott vagy színes póthajjal
vagy észreveszed hogy a kollegád
nem vasalta ki a haját a munkába
akkor ne közelíts hozzá csodálattal
és ne kérdezd meg, hogy megérintheted-e a haját --
(Nevetés)
Csak egyszerűen tiszteld.
Bíztasd.
Akár adj egy ötöst neki ha úgy érzed
Mert itt
többról van szó mint a hajkoronáról.
Ez az önértékelésről és saját magunk szeretetéről szól.
Elég bátornak kell lenni
és nem megrökönyödni a mások által támasztott elvárások alatt.
Tudni, hogy csak a normák elutasítása
nem határozza meg, kik vagyunk
inkább csak felfedi igazi valónkat.
Lezárásként,
bátornak lenni könnyebb
amikor számíthatunk mások együttérzésére.
Így ezután
remélem számíthatunk rátok.
Köszönöm.
(Taps)