Мені було шість, коли я вперше мала можливість дізнатись, що означає терпіння.
Моя бабуся подарувала мені магічну коробку на день народження,
яка стала, про що ніхто з нас тоді не знав, подарунком для життя.
Я захопилася магією
і в 20 років я стала фокусником-любителем у трюках з голубами.
Цей процес вимагає, щоб я тренувала своїх голубів
сидіти і чекати всередині мого одягу.
Як молодий маг, я завжди поспішала зробити так, щоб вони з'явилися,
але мій вчитель сказав мені,
що секрет успіху цього фокусу
в тому, щоб голуби з'являлися тільки після того, як вони терпляче почекають
в моєму смокінгу.
Це має бути свідомий вид терпіння,
вид, для оволодіння яким мені знадобилось декілька років.
Коли життя привело мене до Шанхаю сім років тому,
свідоме терпіння, яке я вивчала, стало майже неможливо практикувати.
У Китаї, де всі і кожний поспішають,
вам потрібно перевершити більше, ніж 1,3 мільярди інших людей,
щоб побудувати краще життя.
Ви руйнуєте систему, викривляєте правила,
обходите кордони.
Те ж саме, коли мова йде про їжу...
окрім того, коли мова йде про їжу,
нетерпіння може мати жахливі наслідки.
У поспіху виростити та продати більше
4000 років землеробства в країні, багатій на природні ресурси,
зіпсовано надмірним використанням хімікатів та пестицидів.
В 2016 році уряд Китаю виявив
півмільйона порушень харчової безпеки всього за дев'ять місяців.
Тривожним є той факт, що сьогодні один з чотирьох діабетиків в світі -
з Китаю.
Історії навколо їжі
жахливі та дещо приголомшливі,
і я сказала собі, що прийшов час вносити свідоме терпіння в нетерпіння.
Коли я говорю свідоме терпіння,
я не маю на увазі здатність чекати.
Я маю на увазі розуміння, як діяти, очікуючи.
І так, поки я чекаю на день,
коли життєздатна система харчування стане реальністю в Китаї,
я запустила один з перших в Китаї фермерський онлайн маркет,
щоб надати сім'ям місцевий, органічно вирощений продукт.
Коли ми почали, 18 місяців тому,
їжа, яку ми могли тоді продавати, була дещо гнітючою.
В нас не було фруктів і майже не було м'яса для продажу,
так як все, що було відправлено в лабораторію, не пройшло наш тест
на толерантність до пестицидів, хімікатів, антибіотиків та гормонів.
Я казала нашим стривоженим співробітникам,
що ми не здамося, поки не зустрінемося з кожним місцевим фермером в Китаї.
Сьогодні ми постачаємо 240 видів продукції
від 57 місцевих фермерів.
Шукаючи майже рік,
ми нарешті знайшли банани без хімікатів,
вирощені на задніх дворах селян острова Хайнань.
І лише за дві години їзди від Шанхаю,
на острові, координат якого немає навіть на картах Ґуґл,
ми знайшли місце, де корови їдять траву
і вільно пересуваються під голубим небом.
Ми також наполегливо працюємо над логістикою.
Ми доставляємо замовлення наших покупців за три години
електротранспортом,
і ми використовуємо біорозкладні, багаторазові коробки,
щоб мінімізувати наш вплив на навколишнє середовище.
Я не сумніваюсь, що наші пропозиції продовжуватимуть зростати,
але це займе час,
і я знаю, потрібно значно більше людей, щоб формувати майбутнє гарного харчування.
Тому торік я створила перші в Китаї акселератор харчових технологій і венчурну
платформу для допомоги стартапам формувати майбутнє гарної їжі
так, як вони того хочуть:
чи то використовуючи їстівних комах, як більш стійке джерело протеїну,
чи то використовуючи ефірні олії, щоб довше підтримувати їжу свіжою.
Що ж, ви все ще можете запитати:
Чому ви намагаєтесь побудувати стійку систему харчування,
терпляче рухаючись,
в країні, де не поспішати - це майже злочин?
Тому що для мене
справжній секрет успіху - це терпіння -
свідомий вид терпіння,
який вимагає розуміння, як діяти очікуючи,
вид терпіння, якому я навчилась за допомогою магічної коробки моєї бабусі.
Зрештою, ми не успадковуємо землю від наших предків.
Ми запозичуємо її в наших дітей.
Дякую.
(Оплески)