היתי בת שש כשבפעם הראשונה נפלה בחלקי ההזדמנות ללמוד את משמעות הסבלנות.
סבתי נתנה לי קופסת קסם כמתנת יום הולדת.
שתינו לא ידענו אז שהיא תהיה לי למתנה שמלווה אותי בכל החיים.
הוקסמתי מקסם,
ובגיל 20 הפכתי לקוסמת יונים חובבנית.
פעלול הקסם דורש ממני לאמן את היונים שלי
לשבת ולהמתין מוחבאים בתוך בגדי.
כקוסמת מתחילה תמיד איפשרתי להן להופיע מהר מידי,
אבל מורי אמר לי
סוד הצלחת פעלול הקסם הזה
הוא לאפשר ליונים להופיע רק אחרי שהמתינו בסבלנות
בתוך חליפת הטקסידו שלי.
זו חייבת להיות סבלנות מודעת,
סוג הסבלנות שלקח לי כמה שנים להשתלט עליו.
כשלפני 7 שנים החיים הובילו אותי לשנגחאי,
תירגול סבלנות מודעת הפך לבלתי אפשרי כמעט.
בסין כולם תמיד ממהרים ,
כל אחד חייב להשיג ולעקוף 1.3 מיליארד אנשים
כדי לבנות חיים טובים יותר.
אתם מפצחים את השיטה, מגמישים את הכללים,
משיגים גבולות.
אותו הדבר מתרחש גם בתחום האוכל...
מלבד שכאשר מדובר באוכל,
לחוסר סבלנות עלולות להיות השלכות חמורות.
במרוץ בו שואפים לגדל יותר, למכור יותר ,
4000 שנות החקלאות במדינה עשירת המשאבים הטבעיים
נפגעו משימוש יתר בכימיכלים וחומרי הדברה.
ב-2016 ממשלת סין חשפה
חצי מיליון חריגות בבטיחות המזון במהלך תשעה חודשים בלבד.
העובדה המדאיגה היא שאחד מכל ארבעה חולי סכרת בעולם
כיום חי בסין.
סיפורים סביב האוכל הינם
מפחידים ומטורפים,
ואמרתי לעצמי שזה הזמן ליישם את הסבלנות המודעת בתוך חוסר הסבלנות.
באומרי "סבלנות מודעת",
אינני מתכוונת לכושר המתנה.
כוונתי היא לדעת כיצד לפעול במהלך ההמתנה.
כך, בזמן שאני ממתינה ליום
בו מערכת המזון בת קיימא תהפוך בסין למציאות,
השקתי את אחד משווקי האיכרים המקוונים הראשונים בסין
כדי להביא את התוצרת המקומית האורגנית למשפחות.
כשהתחלנו, לפני 18 חודשים,
סל המזון שיכולנו אז לשווק היה די מצומצם.
לא היו לנו פירות ובקושי היה לנו בשר למכירה,
כי שום דבר ממה ששלחנו למעבדה לא עבר את תנאי אפס הסובלות בבדיקות
שאמדו את המצאות חומרי הדברה, כימיקלים, אנטיביוטיקה והורמונים במזון.
אמרתי לעובדים המודאגים שלנו
שלא נוותר עד שנפגש עם כל אחד מהחקלאים המקומיים ברחבי סין.
כיום אנו משווקים 240 סוגי תוצרת
שמקורו ב-57 משקים מקומיים.
אחרי כמעט שנה של חיפושים,
לבסוף מצאנו בננות נטולות כימיקלים
שגדלים בחצרות האחוריים של הכפרים באי היינן.
ושעתיים בלבד משנגחאי,
על האי שאפילו ל"גוגל מפס" אין את הנ''ץ שלו,
איתרנו מקום בו פרות לועסות עשב
ומשטטות חופשי תחת שמי תכלת.
אנחנו משקיעים המון מאמץ גם בלוגיסטיקה.
אנו מבאיים את ההזמנות לידי הלקוח תוך 3 שעות בלבד
בכלי רכב חשמליים,
ומשתמשים באריזות שימוש חוזר מתכלות
כדי לצמצם את הפגיעה בסביבה.
אין לי ספק שהמבחר שלנו רק ילך ויגדל,
אבל זה יקח זמן,
ואני יודעת שדרושים עוד אנשים רבים כדי לעצב את עתידו של המזון הטוב.
לכן, בשנה שעברה ייסדתי את פלטפורמת הון סיכון וקידום טכנולוגיות המזון הראשונה בסין
כדי לעזור לחברות סטארט-אפ לעצב את עתידו של המזון הטוב
לפי חזונם,
אם זה השימוש בחרקים אכילים כמקור חלבון בר קיימא
או השימוש בשמנים אתריים שמאפשרים שמירת טריות המזון זמן רב יותר
ועדיין, תוכלו לשאול אותי:
למה את מנסה להקים תשתית מזון בר קיימא
על ידי הובלת תהליך סבלני
במדינה בה איטיות נתפשת כמעט כפשע?
כיוון שעבורי
סוד ההצלחה הוא בסבלנות --
סבלנות מודעת
שדורשת לדעת כיצד לפעול בזמן ההמתנה,
זהו סוג הסבלנות אותו למדתי באמצעות קופסת הקסם של סבתי.
בסופו של דבר זה לא שאנחנו יורשים את האדמה מאבותינו.
אנחנו שואלים אותה מילדינו.
תודה רבה.
(מכיאות כפיים)