אז הנה אתה.
נולדת על כדור הארץ.
אתה מבלה כמה שנים עם ההורים שלך, אבל אתה לא זוכר;
אתה קטן מדי.
אתה גדל ומתחיל גן.
אתה לומד כמה שירים וכמה שמות של בעלי חיים,
וזהו פחות או יותר.
ההורים שלך עובדים במשך רוב היום.
אתה יכול לראות אותם כמה שעות ביום כשהם חוזרים הביתה מעבודתם,
ואתה משלך.
כמה שנים עוברות ואתה הולך לבית הספר.
אתה לומד שלוח הזמנים של בית הספר
הוא משהו שאתה צריך לכבד ולעקוב אחריו (או אחרת...)
וכי התחרות היא הבסיס של העולם.
אתה מתחיל להתחרות.
ככל שאתה גדל, את הופך להיות חייב ללמוד יותר דברים.
אתה לא שואל.
אתה מקשיב,
משנן, ומבצע.
אתה מבלה יותר זמן בלימודים מאשר עם החברים שלך.
אתה רואה את ההורים שלך לעתים רחוקות יותר.
הם חייבים להמשיך לעבוד.
אתה מסיים את בית הספר, ועכשיו דף נייר שמוכיח שאתה מוכן לעולם
הוא הדבר היחיד שיש לך.
אתה מרגיש שהאימון נמשך זמן רב מדי,
אבל אתה עדיין אופטימי.
כמה שנים עוברות ואתה מתחתן עם בן אנוש אחד ממיליארדים אחרים.
אתה נשבע באהבתך ויש לך כמה ילדים.
אתה נאלץ למצוא עבודה.
אתה ומשפחתך תלויים בזה עכשיו.
עוד כמה שנים חולפות,
ואתה מבין כמה זקנים ההורים שלך הפכו.
הם סיימו את חובתם על כדור הארץ.
עכשיו, הם זקנים מכדי לעשות משהו.
הם מחכים.
הם מתים.
אתה הופך אליהם.
אתה הולך בעקבותיהם.
מה קרה?
מדוע בני אדם מבלים את כל חייהם באימון ועבודה?
בשביל מה כל המירוץ הזה?
האם מסע החיים הזה שווה את המאמץ?
מה באמת השגת?
TROM: www.tromsite.com "שווה ללא ערך"
אנחנו חיים בעולם שבו אנשים מעריכים כסף
יותר מאשר כל מה שאתה יכול לדמיין.
יש אנשים מדהימים, עם רעיונות מדהימים ופרויקטים בעלי פוטנציאל ענק,
שמעולם לא התגלו או ניתנו קרדיט
בגלל העולם מבוסס הכסף שאנו חיים בו.
מצד שני, יש כמויות עצומות של כסף
שנשאב למען רעיונות ופרויקטים שטותיים לגמרי.
כאשר יצרתי את TROM, סרט תיעודי בן 14 שעות,
וסיפקתי אותו בחינם באינטרנט,
כולם סביבי שאלו כמה כסף עשיתי מזה.
הם אפילו לא התעניינו על מה מדובר בסרט התיעודי,
אבל רק בערכו הכספי,
אם כי הסרט התיעודי הציג רעיונות כיצד לשפר את חיי כולם
באמצעות יישום המדע והטכנולוגיה,
ומשך אליו אלפי צופים באינטרנט.
אני נתקל במצבים דומים כל הזמן.
במשך רוב חיי, הייתי הבחור ההוא שתיקן את המחשב שלך.
אם היתה לך בעיה עם המחשב, היית מתקשר אלי
ואני הייתי בא לתקן אותו בשבילך, בחינם.
ממחוות קטנות כאלה לפרויקטים שהגיעו למאות אלפי אנשים,
תמיד עשיתי הכל בחינם.
כתוצאה מכך, סבלתי כאשר הייתי צריך כסף
כי, טוב, היה לי מעט מאוד ממנו,
ובעולם הזה יש עלות.
אם אני אלך לרופא שיניים, הוא לא יאמר,
"אה, אתה הבחור שעשה הסרט התיעודי / אתר / וכו ', הטיפול שלך בחינם!".
לא, זה לא יקרה אף פעם!
אני גם לא אהיה פטור ממס בגלל מעשים טובים שלי.
פעולות מסוג זה, שכולנו עושים בחיינו,
אינן משולמות בחברה בה אנו חיים.
כלומר, מנקודת מבט כספית,
או נניח מנקודת המבט של החברה,
הן אינן "בעלות ערך".
זוהי אחת הבעיות המרכזיות עם המערכת המוניטרית שאנו חיים בה.
היא לא תעריך משהו שהוא ערכי עבור אנשים;
היא רק תאפשר לכמה "פעולות ערכיות / רעיונות" להמכר,
אם משווקים כראוי.
אם אני עוזר לאנשים על ידי תיקון המחשבים שלהם,
אולי אני צריך למכור את השירות הזה ולבקש כסף בפעם הבאה הם מבקשים עזרה.
זה לא רק עושה אותי חבר נורא
על ידי לא לעזור לחברים שלי בלי לבקש רווח כספי,
אבל זה גם היה הורס את טוב הלב שלי ואת המוטיבציה
על ידי העברת המטרה שלי למרדף אגוצנטרי.
אתה לעולם לא תשולם על היותך הורה טוב,
חבר טוב, או רק באופן כללי אדם טוב.
אם אני יוצר סרט תיעודי ואז מנסה להעריך אותו במערכת המוניטרית,
איך אני יכול לעשות את זה כמו שצריך?
כיצד אוכל למדוד את הספרים שקראתי כל חיי,
סרטים דוקומנטרים שראיתי, מאמרים שקראתי,
אנשים שאיתם שיתפתי פעולה, שכולם סייעו
לי ליצור את מי שאני ועזרו לפתח את הרעיונות שלי לקראת יצירת הסרט הדוקומנטרי הזה?
הניסיון להעריך את היצירתיות האנושית במערכת המוניטרית
הוא כמו לנסות למפות את היקום כולו על ידי צילום תמונה אחת של השמים.
אתה לא תוכל לעשות את זה רק על ידי בחירת תמונה אחת של רגע מסוים.
במערכת המוניטרית, אמא אינה מתוגמלת על הטיפול בילדיה
במשך שארית חייה.
האינטראקציות הקטנות, מעשים של טוב לב, הקרבות, וכן הלאה.
אני לא יודע על שום דבר במערכת המוניטרית שמתגמל מעשים כאלו.
אם אתם צופים באינטרנט בתוכן בלתי חוקי,
מורידים סרטים פיראטיים או הורדות דיגיטליות אחרות,
או אפילו ניגשים לאתרים בלתי חוקיים לכאורה,
אתם יכולים להיות מואשמים לדין על פיראטיות או החזקה בתוכן בלתי חוקי.
ישנם אנשי חוק רבים אשר באופן פעיל צדים אותך על זה,
ומרגלים אחר אנשים כדי לחפש סוג זה של התנהגות,
אשר הם מענישים באופן דרסטי.
האם אתם תוהים מדוע אנשים אלה לא מרגלים אחריכם
בכדי לראות אם אתם עושים מעשי טוב לב,
ולאחר מכן גומלים לכם על כך?
או מרגלים אחריכם, ואם הם רואים אתכם צופה בסרטים תיעודיים רבים על החלל,
הם באים אל הדלת שלך ואומרים
"היי, אנחנו רואים שאתה מעוניין בחלל.
אנו מציעים לך חינוך חינם לאוניברסיטה זו כדי ללמוד על זה עוד יותר".
אחרי הכל, אם הם יתפסו אתכם מורידים סרטים פיראטיים,
הם יתייגו אתכם כ'פיראט',
ויבואו לדלת שלך לעצור אותך.
אז למה הם לא מתייגים אתכם בתור "אסטרונומים"
אם אתם צופים בסרטים תיעודיים רבים על החלל?
נראה כי הם רק מחפשים להעניש אנשים,
אבל לא לתגמל אותם על התנהגות טובה.
להיות משולם כדי לעשות משהו זו כזאת נורמליות בעולם הזה,
שהמילה 'מתנדב' נראת כדבר והיפוכו.
זו הסיבה שאנשים ייראו זאת מוזר
אם תאמרו שאתה עושה דברים בחינם.
בנוסף לכך, מכיוון שהתנדבות היא מעשה נדיר בקרב אזרחים 'נורמליים',
היא מדגישה את החשיבות השקרית שהכסף נותן לדברים.
זו הסיבה שבסרט התיעודי שעשיתי לא היה ערך לחברי;
כי זה לא עשה כסף.
אני בטוח שאם היו לי הכנסות כספיות ענקיות ממנו,
הקרנה בערים מרובות, שטיח אדום וכל זה,
הם היו מתרשמים מאוד.
למעשה היו סביב 6000 צופים ביום ששחררתי את זה.
תארו לעצמכם אם כל האנשים האלה היו מגיעים לפתיחה בעיר שנולדתי ...
וכמובן, משלמים על כרטיס הנסיעה כדי להיות שם.
בן אדם, האם לא הייתי מפיק דוקומנטרים ומייצר כסף?
לכן, אם אסטרואיד יתקרב באופן מסוכן לכדור הארץ בעתיד,
אני מציע לנאס"א שיעשו סרט תלת-מימד קצר,
עם אפקטים מיוחדים מגניבים ומוסיקת רקע מעולה,
כדי לידע אנשים על כך, אחרת אנשים לא ישימו לב זה.
אנחנו חיים בעולם של 'תאוות עיניים',
שמשמש סרטים שטותיים, מוסיקה, צבעים מבריקים, תמונות תלת מימד, מותגים,
וכל דבר כמעט לגבי עטיפת החבילה,
אבל לא מה שבתוך החבילה.
האם זה מפליא מדוע המדע נחשב לעתים קרובות כל כך משעמם ולא מגניב?
כלומר, אנשים מתעניינים יותר במטריקס (הסרט)
במקום בסרט החיים שלהם,
שהוא לפחות טריליון פעמים מורכב יותר
ממיליארד סרטי מטריקס משולבים.
זוהי תוצאה של "מה שמוכר הכי טוב, מוכר הכי טוב".
אין לזה שום קשר לערך האמיתי של הדברים.
אנשים שופכים הרבה כסף כדי לקדם כל דבר שיכול לייצר עוד כסף,
וככל שהם מייצרים יותר כסף,
מה שהם מוכרים הופך יותר "מגניב" ו "ידוע".
למרבה הצער, זה גם למה אנשים אוהבים את הדברים האלו,
כי הם נחשפים אליהם כל כך הרבה זמן
ולומדים לחשוב עליהם כ'נהדר', 'אופנתי', 'מבדר'.
זה מסביר מדוע אנשים רבים אינם מתרשמים
כאשר הם רואים חדשות על טיפול חדש לסרטן,
כוכב לכת חדש שהתגלה,
או סוג חדש של חומר שהומצא,
והם במקום יותר מתרשמים וסקרנים כאשר הם רואים "סלבריטאים"
עושים או אומרים משהו טיפשי בטלוויזיה.
הכל תלוי מה עושה יותר כסף,
ולכן, מה מקודם יותר בתקשורת.
אתה יודע ... יש כל כך הרבה אנשים חסרי בית שהם בני אדם טובים,
אבל הם רעבים ברחובות כי הם לא מתאימים למערכת מיושנת.
[דני מקגלשינג]
כיום, עם השימוש באינטרנט ומיליארדי המשתמשים שלה,
כולנו עושים דברים בחינם
שאינם מתוגמלים במערכת ה מוניטרית העולמית.
מתגובות, ללפרסם קטעי וידאו ושיתוף מחשבות ורעיונות,
האינטרנט הוא מקום ענק שבו אנשים עושים דברים
ומקבלים מעט או שום פרס כספי.
ראיתי יוטיוברים רבים שעושים סרטונים מדעיים מצויינים,
אבל הם נואשים להרוויח כסף כי הם לא יכולים להמשיך את עבודתם אחרת.
כמובן, הם רק דוגמה אקראית מתוך מיליונים בחוץ.
מערכת זו היא כמו זוג תחתונים שאינם מתאימים יותר;
הם קטנים מדי והם נסדקים כל יום.
אנחנו מנסים לתקן אותן, ונראה שזה עובד, אבל זה מרגיש לא נוח,
ואתה יודע שיום אחד הם יסדקו לנקודה שאי אפשר לתקנם.
אני חושב שהגיע הזמן שנשיג זוג תחתונים חדש, או לא נלבש אחד בכלל.
במערכת המוניטרית של היום,
יכולים להיות לכם רעיונות גדולים, ולהמציא המצאות גדולות
שיכולות לשפר את החיים של כולם,
ובכל זאת לרעוב למוות אם אינך יודע איך למכור אותם.
בחברה גלובלית יותר שפויה ללא מסחר,
אף אחד לא צריך למכור את הרעיונות שלהם.
הרעיונות שלהם הם תרומה ישירה ומיידית
לחברה העולמית ולעצמם.
כל מעשי טוב הלב, כל העזרה הקטנה שאתה מספק לאחרים,
כל מה שאתה עושה הוא ערך ישיר
שאינו צריך תג מחיר 'חסר ערך'.
גלו עולם חדש ב: www.tromsite.com