Ők azok, akik hosszú szünet után újra munkába állnak:
én csak újrakezdőknek nevezem őket.
Akik megszakították karrierjüket, hogy idős rokonukat ápolják,
a gyerekre vigyázzanak,
megvalósítsák önmagukat,
vagy épp csak egészségük úgy kívánta.
Szoros kapcsolódnak ehhez mindenféle pályamódosítók:
veteránok, katonafeleségek vagy -férjek,
nyugdíjukat feladó nyugdíjasok,
külföldről hazatérők.
Nem könnyű visszatérni a munkába egy hosszabb kihagyás után,
mert megszűnt a kapcsolat a munkaadó
és az újrakezdő között.
A munkaadók úgy tekinthetnek rá, mint akinek lyuk van az életrajzán,
alkalmazásával nagy kockázatot vállalnak,
és a pályáját megszakítónak is lehetnek kételyei, hogy vajon képes-e
az újrakezdésre,
különösen, ha sokáig volt távol.
A gond a kapcsolatok hiánya, azt próbálom orvosolni.
Sikeres újrakezdők mindenütt vannak, minden terülten.
Ő Sami Kafala.
Magfizikus az Egyesült Királyságban.
5 évet volt otthon, 5 gyermekével.
A szingapúri sajtó pedig épp mostanában írt a munkába hosszú idő után
visszatérő ápolónőkről.
Ha már hosszú távollétről van szó,
ez itt Mimi Kahn,
szociális munkás Kaliforniából,
aki egy szociális szolgáltató szervezetnél állt munkába
25 évnyi kihagyás után.
Ez a leghosszabb távollét, amivel találkoztam.
Fontos emberek is szakítják meg karrierjüket.
Sandra Day O'Connor legfelsőbb bírósági bíró
5 évig volt távol pályája kezdetén.
Felbukkannak újrakezdők irodalmi alkotásokban vagy filmekben is.
Közülük talán Alicia Florrick a legnevezetesebb,
akit Julianna Margulies alakított az A férjem védelmében c. tévésorozatban.
Ő ügyvéd, aki 13 évnyi szünet után tért vissza munkájához.
Itt egy valódi személy, aki 13 évet volt távol:
Ez Tracy Shapiro a családjával.
Ő egy írásával jelentkezett a Today Show felhívására,
ami azoknak szólt, akik próbálnak újra munkába állni,
de nehézségeik adódnak belőle.
Tracy azt írta, hogy ötgyermekes anyaként szeret otthon lenni,
de elvált, és ezért újra állást kell vállalnia.
Mindig is szeretett dolgozni, és már ezért is
vissza akarja hozni a munkát az életébe.
Tracy is azt csinálta, amit közülünk is sokan,
amikor úgy érezzük, hogy most aztán tényleg mindent megtettünk.
Valami pénzügyi vagy könyvelői állást keresett,
és az elmúlt 9 hónapja mással sem telt,
mint szorgos kutatással az interneten cégek után,
és állásokra jelentkezéssel, de sikertelenül.
2011 júniusában találkoztam Tracyvel,
amikor a Today Show megkért, nézzem meg, tudnék-e vele foglalkozni,
segíthetnék-e, hogy a dolgai jobbra forduljanak.
Az első, amit mondtam Tracynek hogy ki kell szabadulnia a négy fal közül.
Nem szabad véka alá rejtenie, hogy munkát keres,
mondja el minden ismerősének, hogy szeretne visszamenni dolgozni.
Figyelmeztettem, hogy sok fölösleges beszélgetésben lesz része,
amelyek semmire sem vezetnek.
Számítson rá, és ez ne bátortalanítsa el.
Lesz néhány,
ami végül álláslehetőséget csillant föl.
Mindjárt elmesélem, mi történt Tracyvel,
de előbb elmondom, mire jöttem rá,
amikor 11 év kihagyás után
teljes munkaidősként újra munkába álltam:
mások most is ugyanolyannak látnak, mint előtte.
Ezt úgy értem, hogy amikor újra fölvesszük a kapcsolatot,
amikor ismét találkozunk régi ismerőseinkkel,
akikkel együtt dolgoztunk, vagy együtt jártunk iskolába,
most is úgy élünk emlékezetükben, mint amilyenek régen voltunk,
még mielőtt otthon maradtunk volna.
Ez akkor is így van, ha közben csökkent az önbizalmunk,
mint ahogyan sokaknak,
minél inkább eltávolodtunk korábbi foglalkozásunktól.
Pl. esetleg úgy gondolunk magunkra,
mint aki így néz ki.
Ez én vagyok, tiszta hülye az egész napos vezetéstől.
Vagy itt, a konyhában.
De azok az emberek a múltamból
mit sem tudnak erről.
Csak arra emlékeznek, amilyenek voltunk.
Kész önbizalombomba újra kapcsolatba kerülni velük,
és látni afeletti örömüket, hogy visszatérésemet tervezem.
Még valamire élénken emlékszem a saját távollétemmel kapcsolatban:
hogy milyen nehéz volt követnem az üzleti élet híreit.
Pénzügyi képzettségem van,
és alig tudtam lépést tartani bármivel is,
amikor otthon voltam a négy apró gyerekkel,
így attól féltem, ha elmegyek egy állásinterjúra,
olyan cégről kezdek beszélni, ami már nem is létezik.
Újra elő kellett fizessek a Wall Street Journalre,
és jó hat hónapon keresztül elolvasni benne mindent, elejétől végéig,
mire kezdtem végre újra képben lenni, hogy mi történik az üzleti életben.
Szerintem az újrakezdő igazi kincs a munkaerőpiacon,
megmondom, hogy miért.
Gondoljanak csak saját körülményeikre:
aki gyerekei miatt maradt otthon, az többnyire nem megy már
szülési szabadságra.
Ezen mi már túl vagyunk.
Ritkábban változtatunk állást a párunk áthelyezése miatt.
Megállapodottabbak vagyunk.
Nagy a munkatapasztalatunk.
Érettebben látjuk a dolgokat.
Nem próbáljuk meg költségeinket a munkáltatóra hárítani.
Ráadásul tele vagyunk energiával, lelkesedéssel a munkával kapcsolatban,
épp azért, mert távol voltunk egy ideig.
A másik oldal, a munkaadók,
két dolgot említenek
az újrakezdők alkalmazásával kapcsolatban.
Az első: tartanak tőle, hogy az újrakezdők
nem ismerik a legújabb technológiát.
Nos, elmondhatom,
hogy magam is így voltam ezzel,
de ez csak ideiglenes állapot.
Én még a Lotus 1-2-3-at használtam pénzügyi elemzéseimhez.
Nem tudom, emlékszik-e még valaki egyáltalán azokra az időkre?
Újra kellett tanuljak mindent az Excelen.
Nem is volt annyira nehéz. Sok parancs ugyanaz.
A PowerPoint már inkább próbára tett,
de most már állandóan használom.
Azt szoktam mondani az újrakezdőknek, hogy a munkaadó elvárja tőlük,
hogy alapszinten tudják használni az irodai szoftvercsomagot,
és ha nem elég jók még ebben,
akkor az ő dolguk, hogy eljussanak odáig.
És meg is teszik.
A munkaadók még hozzáteszik: tartanak tőle,
hogy az újrakezdők nem tudják, mit is akarnak.
Azt mondom az újrakezdőknek, hogy rájuk vár az a nehéz feladat,
hogy kiderítsék, érdeklődésük és készségeik
megváltoztak-e,
amíg távol voltak.
Ez nem a munkaadó dolga.
Az újrakezdőnek kell megmutatnia, hogy miben tud a legtöbbel hozzájárulni
a cég sikeréhez.
2010-ben kezdtem felfigyelni valamire.
2008-tól követtem a munkába visszavezető programokat,
és 2010-ben kezdtem felfigyelni
a rövid, ideiglenes fizetett állások lehetőségére.
Hogy ezt most gyakornoki pozíciónak hívják vagy sem,
az nem érdekes, de valami olyasmi,
lehetőség a szakembereknek a visszatérésre.
Láttam Goldman Sachsot és Sara Leet
beállni egy nagyvállalati gyakornoki programba.
Láttam egy visszatérő mérnököt, egy nem szokványos pályázót
a hadsereghez jelentkezni kezdőknek szánt gyakornoki programba,
és utána elnyerni ott egy állandó állást.
Láttam, ahogyan két egyetem a gyakornoki programjával egészítette ki
a vezető-továbbképzési programját.
Írtam tehát egy beszámolót tapasztalataimról,
és ebből lett ez a cikk a Harvard Business Reviewban,
a címe: "A negyvenéves gyakornok".
Köszönet a szerkesztőknek a címért,
és azért a fotóért,
ahol a negyvenéves a többi gyakornokok között látható.
A Fox Business News figyelmességének hála,
maga az elképzelés az "Ötvenéves gyakornok" nevet kapta.
(Nevetés)
Épp az elmúlt hónapban mutatták be az A gyakornok c. filmet,
na, ezzel eljutottunk a hetvenéves gyakornokig.
(Nevetés)
Robert De Niro játszik benne egy hetvenéves nyugdíjast,
aki megszakítja nyugdíját,
hogy egy gyorsan növekvő cég ügyvezetője mellett – akit Anne Hathaway játszik –
gyakornok legyen.
Nem sok hetvenéves gyakornokkal találkoztam,
de az ilyen nem szokványos gyakornokság nemcsak a filmekben létezik.
A legnagyobb pénzügyi szolgáltató cégek közül ötnek is van
újrakezdő gyakornoki programja a visszatérő pénzügyes szakembereknek,
és ezidáig több százan vettek részt benne.
A gyakornokok fizetést is kapnak,
és akiket közülük véglegesítenek,
aztán versenyképes jövedelemhez jutnak.
Jelenleg 7 nagy mérnökiroda kísérletezik
újrakezdő mérnököknek szánt gyakornoki programmal,
a mérnöknők egyesületének kezdeményezése keretében.
Vajon miért karolják fel a cégek az újrakezdő gyakornoki programot?
Azért, mert a gyakornokság lehetővé teszi a munkaadónak,
hogy a jelölt teljesítménye alapján döntsön az alkalmazásáról,
ahelyett, hogy egy sor interjút bonyolítana le,
és a munkaadónak nem kell végleges elhatározásra jutnia
a gyakornoki időszak lejárta előtt.
A próbaidőszak kiküszöböli azt az ismert kockázatot,
amelyet némely vezető érez az újrakezdők felvételekor,
és a lehetőség vonzza a kiváló jelölteket,
akikből azután remek munkaerő válik.
Milyen messziről is indultunk!
Korábban a legtöbb munkaadó egyáltalán nem volt érdekelt
az újrakezdők foglalkoztatásában.
Mára már nemcsak, hogy léteznek
kifejezetten az újrakezdőkre szabott programok,
de mások nem jelentkezhetnek rájuk,
csak akik hosszabb távollét után akarnak munkába állni.
Ez a valódi változás jele,
az igazi, szervezett elmozdulásé.
Ha az újrakezdőknek ezt a problémáját meg tudjuk oldani,
akkor megoldható más pályamódosítók esetében is.
Tényleg, mostanában mondta egy munkaadó,
hogy régi dolgozói az újrakezdő gyakornoki program keretében
térnek vissza a munkába.
Miért ne lehetne gyakornoki program nyugdíjasok számára,
ahogyan az A gyakornok c. filmben is van?
Csak az érintettek mások, az elv ugyanaz.
Hadd mondjam el, hogy mi történt Tracy Shapiróval.
Emlékeznek, azt mondtam neki,
hogy el kell mondja minden ismerősének,
hogy újra el akar helyezkedni.
Egy szülőtárssal folytatott részletes beszélgetés
Tracy számára állásajánlathoz vezetett.
Ez könyvelői állás volt a pénzügyi osztályon.
De csak ideiglenes állás.
Azt mondta a cég, hogy van esély rá,
hogy véglegesítik, de nem biztos.
Ez 2011 őszén történt,
Tracy jól érezte magát a cégnél, szerette munkatársait,
és a munkahelye alig 10 percnyire volt lakhelyétől.
Így annak dacára, hogy egy másik cég
állandó, teljes munkaidős állást ajánlott,
úgy döntött, hogy inkább ezt a gyakornoki állást próbálja meg,
és bízik a legjobbakban.
Végül minden várakozásán felül
a cég nemcsak véglegesítette
2012 elején,
de még érdekesebb és komolyabb feladatot is bízott rá,
mert tudták, hogy Tracy megbirkózik vele.
Aztán később, 2015-ben
Tracyt kiemelték.
Fizették neki, hogy estin MBA-diplomát szerezzen.
Felvettek egy másik újrakezdőt is, hogy a keze alá dolgozzon.
Tracy ideiglenes állása teszt volt,
akár egy gyakornoki állás,
és végül Tracy és a munkáltatója számára is jól alakult.
Az én célom, hogy az újrakezdő gyakornokság gondolatát
minél több munkaadóval megismertessem.
De közben,
ha valaki visszamegy dolgozni egy hosszabb megszakítás után,
ne habozzon gyakornoki vagy hozzá hasonló formára ajánlkozni a munkáltatónak,
még ha nincs is neki hivatalos újrakezdő gyakornoki programja.
Legyen ő az első sikertörténetük.
és legyen az övé jó példa a többi újrakezdő számára.
Köszönöm.
(Taps)