Astuessani ulos hissistä ympärilläni oli kaaos.
Olin tulossa työvuorooni lääkäriharjoittelijana
synnytysosastolle.
Näin ainoastaan joukon lääkäreitä ja sairaanhoitajia
häärimässä potilaan luona synnytyshuoneessa.
He olivat epätoivoisesti yrittämässä pelastaa naisen hengen.
Potilas oli shokissa.
Hän oli synnyttänyt terveen poikavauvan paria tuntia ennen saapumistani
Yhtäkkiä hänen tilansa romahti, hänestä tuli reagoimaton
ja hänen kohtunsa vuosi runsaasti verta.
Kun pääsin huoneeseen,
siellä oli useita lääkäreitä ja sairaanhoitajia, ja potilas oli eloton.
Elvytysjoukot yrittivät herättää hänet takaisin henkiin,
mutta kaikkien yrityksistä huolimatta
hän kuoli.
Mitä muistan parhaiten siitä päivästä, on isän lävistävä itku.
Se meni oman sydämeni sekä kaikkien siinä kerroksessa olleiden sydänten läpi.
Tämän oli tarkoitus olla hänen elämänsä onnellisin päivä,
mutta sen sijaan se muuttui kamalimmaksi.
Haluaisin sanoa, että tämä tragedia oli harvinainen yksittäistapaus,
mutta valitettavasti näin ei ole.
Joka vuosi Yhdysvalloissa
700-900 naista kuolee
rauskauteen liittyvään syyhyn.
Tämän tarinan järkyttävä osa,
on että äitiyskuolleisuus on meillä korkeampi,
kuin missään muussa korkean tulotason maassa.
ja tilastot värillisille naisille ovat paljon pahemmat.
Äitiyskuolleisuus on itse asiassa noussut viimeisen vuosikymmenen aikana meillä,
kun taas muissa maissa kuolleisuus on laskenut.
Ja kaikista suurin paradoksi tässä kaikessa?
Me käytämme terveydenhoitoon enemmän rahaa,
kuin mikään muu maa maailmassa.
Samoihin aikoihin, kun tämä uusi äiti menetti henkensä,
minusta itsestäni tuli äiti.
Jopa taustallani ja alan koulutuksella
olin hämmästynyt, kuinka vähän huomiota keskitettiin
korkeatasoisen äitiysterveyden tarjoamiseen.
Ja minä mietin, mitä se merkitsi minun lisäkseni
myös niin monelle muulle naiselle.
Ehkä se johtui siitä, että isäni oli kansalaisoikeuksien asianajaja
ja vanhempani olivat sosiaalisesti tietoisia
ja vaativat, että puolustamme uskomaamme.
Tai koska vanhempani syntyivät Jamaikalla,
saapuivat Yhdysvaltoihin,
ja tajusivat amerikkalaisen unelman.
Ehkä se johtui lääkärikoulutuksestani,
jonka takia näin suoralta kädeltä,
kuinka heikosti pienituloisia värillisiä naisia kohdeltiin
terveydenhoitojärjestelmässämme.
Johtui se mistä tahansa syystä, tunsin velvollisuutta astua väliin
Ei ainoastaan itseni vuoksi,
vaan kaikkien naisten vuoksi.
Erityisesti niiden, joita terveydenhoitojärjestelmämme syrjii.
Päätin keskittää urani äitiysterveydenhoidon parantamiseen.
Joten, mikä tappaa äitejä?
Sydänsairaudet, verenvuoto,
korkean verenpaineen aiheuttamat kohtaukset ja halvaukset,
veritulpat ja infektiot
ovat suurimpia syitä äitien kuolleisuuteen tässä maassa.
Mutta äidin kuolema on ainoastaan jäävuoren huippu.
Jokaista kuolemaa kohden yli sata naista kärsii vakavasta komplikaatiosta
liittyen raskauteen ja synnytykseen,
johtaen yli 60 000 tapaukseen joka vuosi.
Nämä komplikaatiot
ovat nousemassa Yhdysvalloissa, ja ne muuttavat elämää.
On arvioitu, että 1,5-2 prosentissa
tässä maassa tapahtuvista neljästä miljoonasta synnytyksistä
mukana on jokin näistä.
Siis joka tunti yli viisi naista saa veritulpan, kohtauksen, halvauksen,
vastaanottaa verensiirron,
saa elinvaurion kuten munuaisvaivan
tai jokin muu traaginen kohtaa heitä.
Tarinan suoraan sanottuna anteeksiantamaton osa
on se, että 60 prosenttia kuolemista ja vakavista komplikaatioista
voitaisiin estää.
Kun sanon, että 60 prosenttia on estettävissä,
tarkoitan, että on olemassa konkreettisia tapoja ja toimenpiteitä,
jotka voisimme panna toimeen,
jotka voisivat estää huonoja lopputuloksia
ja pelastaa naisten henkiä.
Se ei vaadi uutta hienoa teknologiaa.
Meidän täytyy vain soveltaa osaamaamme
ja varmistaa yhtäläiset standardit eri sairaaloiden välille.
Esimerkiksi jos synnytyksessä olevalla naisella on korkea verenpaine,
ja annamme hänelle oikeanlaista antihypertensiivistä lääkettä
ajoissa,
voimme estää halvauksen.
Jos seuraamme verenhukkaa tarkkaan synnytyksen aikana,
voimme havaita verenvuodon aiemmin ja pelastaa naisen hengen.
Voisimme madaltaa näiden katastrofaalisten tapahtumien määrää huomenna,
mutta se vaatii, että arvostamme sen huolenpidon laatua,
jota tarjoamme naisille
ennen raskautta, sen aikana, sekä sen jälkeen.
Jos nostamme huolenpidon laatua siihen, mitä sen kuuluisi olla,
voisimme madaltaa näiden kuolemien ja komplikaatioiden yleisyyttä.
No, hyviäkin uutisia on.
On olemassa menestystarinoita.
On paikkoja, jotka ovat omaksuneet nämä standardit,
ja ero on todella nähtävissä.
Muutama vuosi sitten Amerikan synnytyslääkäri- ja gynekologiliitto
yhdisti voimansa muiden terveydenhoitojärjestöjen,
kaltaisteni tutkijoiden sekä yhteisöjärjestöjen kanssa.
He halusivat panna toimeen hoitotoimenpiteitä
sairaaloissa ja terveysjärjestelmissä läpi maan.
Ja väline, jota he käyttävät, on ohjelma nimeltä
"Alliance for Innovation in Maternal Health", eli AIM-ohjelma.
Heidän tavoitteensa on madaltaa äitiyskuolleisuutta sekä sairastavuutta
laatu- ja turvallisuusaloitteiden kautta läpi maan.
Ryhmä on kehittänyt turvallisuuspaketteja,
jotka kohdentuvat ennaltaehkäistävimpiin äitiyskuolemien syihin.
AIM-ohjelma tavoittaa tällä hetkellä
yli 50 prosenttia synnytyksistä Yhdysvalloissa.
Mitä turvallisuuspaketti siis sisältää?
Todistetusti vaikuttavat käytännöt, protokollat, mallit,
lääkkeet, välineet
ja muu tarvittava.
Tutustutaan esimerkiksi verenhukan terveyspakettiin.
Verenhukkaa varten tarvitaan kärry,
joka sisältää kaiken, mitä lääkäri tai sairaanhoitaja voi tarvita hädässä:
infuusioletku, happinaamari, lääkkeitä,
tarkistuslista, muita välineitä.
Tarvitaan myös jotain seuraamaan verihukkaa:
pesusieniä ja liinoja.
Ja niiden katselun sijasta
lääkärit ja sairaanhoitajat keräävät nämä pesusienet ja liinat
ja joko punnitsevat ne
tai käyttävät uutta teknologiaa arvoidakseen verenhukan määrää.
Verenhukkapaketti sisältää myös kriisiprotokollia suurille verensiirroille
sekä koulutuspaketin.
Kalifornia on ollut edelläkävijä tämäntyyppisten pakettien käytössä,
minkä vuoksi Kaliforniassa nähtiin 21 prosentin lasku
verenvuotokuoleman uhissa
sairaaloissa, joissa pantiin toimeen tämä paketti, vuoden sisällä.
Läpi maan näiden pakettien käyttö on kuitenkin hajanaista tai puuttuu kokonaan.
Aivan kuten todistetusti toimivien käytäntöjen
ja turvallisuuden painottaminen
eroaa sairaalasta toiseen,
hoidon laatu eroaa.
Ja hoidon laatu eroaa suuresti värillisille naisille Yhdysvalloissa.
Mustat naiset, jotka synnyttävät maassamme,
kärsivät kolme tai neljä kertaa useammin raskauteen liittyvän kuoleman
kuin valkoiset naiset.
Tilastot pätevät kaikkiin tässä maassa synnyttäviin mustiin naisiin,
syntyvät he Yhdysvalloissa
tai jossain muussa maassa.
Monet haluavat ajatella, että tuloerot ovat syynä näihin eroavaisuuksiin,
mutta syy on syvemmällä.
Musta nainen, jolla on yliopistokoulutus,
kuolee lähes kaksi kertaa todennäköisemmin kuin valkoinen nainen,
jolla ei ole edes lukiokoulutusta.
Ja hän kärsii kaksi tai kolme kertaa todennäköisemmin komplikaatiosta
synnyttäessään.
Minulle on opetettu, että koulutus on pelastuksemme,
mutta tässä tapauksessa tämä ei ole totta.
Tämä mustien ja valkoisten ero
on isoin eroavaisuus
kaikista perinataaleista terveysmittauksista
CDC:n mukaan.
Nämä eroavaisuudet korostuvat vielä enemmän
joissain kaupungeissamme.
Esimerkiksi New Yorkissa
musta nainen kuolee 8-12 kertaa todennäköisemmin
raskauteen liittyvään syyhyn kuin valkoinen.
Moni teistä varmaankin tuntee
Dr. Shalon Irvingin riipaiseva tarinan.
Tämä epidemiologi kuoli synnytyksen jälkeen.
Hänen tarinansa julkaistiin ProPublicassa ja NPR:ssä
vähän alle vuosi sitten.
Olin hetki sitten konferenssissa,
jossa minulla oli etuoikeus kuulla hänen äitinsä puhe.
Hän saattoi koko yleisön kyyneliin.
Shalon oli loistava epidemiologi,
joka tutki sitoutuneesti etnisyyseroja terveydessä.
Hän oli 36-vuotias, tämä oli hänen ensimmäinen vauvansa,
ja hän oli afroamerikkalainen.
Shalonin raskaus oli pulmallinen,
muttä hän synnytti terveen tyttövauvan ja kotiutui sairaalasta.
Hän kuoli kolme viikkoa myöhemmin korkean verenpaineen komplikaatioista.
Shalon kävi neljä tai viisi kertaa terveydenhuollon ammattilaisen luona
näiden viikkojen aikana.
Häntä ei kuunneltu,
ja hänen tilansa vakavuutta ei huomattu.
Shalonin tarina on vain yksi monista
terveydenhuollon etnisyyseroja osoittavista tarinoista
Yhdysvalloissa.
On alettu ymmärtää, että terveyden sosiaaliset vaikutteet,
kuten rasismi, köyhyys, koulutus, erilliset asuinalueet,
ovat osallisia näihin eroavaisuuksiin.
Shalonin tarinassa korostuu syvemmällä sijaitseva syy:
hoidon laatu.
Puutteellinen hoito synnytyksen jälkeen.
Shalon kävi usean kerran lääkärillä näiden kolmen viikon aikana,
mutta hän kuoli silti.
Hoidon laatu synnytyksen ympärillä
on taustalla oleva syy rotu- ja etnisyyseroavaisuuksiin
äitiyskuolleisuudessa sekä äitien sairastavuudessa
Yhdysvalloissa
ja voimme vaikuttaa siihen heti.
Omamme sekä muiden työryhmien tekemä tutkimus
on osoittanut, että useista syistä
mustat naiset tapaavat synnyttää tietyissä sairaaloissa,
ja näissä on usein huonommat lopputulokset kaikille
potilaiden riskitekijöistä huolimatta.
Nämä tilastot pätevät kaikkialla Yhdysvalloissa,
missä kolme neljästä mustasta naisesta
synnyttää tietyissä sairaaloissa
ja alle viidennes valkoisista naisista.
New Yorkissa naisen riski kärsiä hengenvaarallisesta komplikaatiosta
synnytyksen aikana
voi olla kuusi kertaa korkeampi tietyissä sairaaloissa.
Kuten on arvattavissa, mustat naiset ovat todennäköisempiä synnyttämään
huonotasoisimmissa sairaaloissa.
Itse asiassa synnytyssairaaloiden erot
ovat syynä lähes puoleen mustien ja valkoisten eroista.
Meidän on tarkasteltava terveyteen liittyvää taustaa,
jos pyrimme tasa-arvoiseen terveydenhuoltoon maassamme.
Moniin ongelmiin on pitkät juuret ja tarvitaan aikaa niiden ratkaisemiseen.
Sillä aikaa voimme työstää hoidon laatua.
Korkeatasoisen hoidon tarjoaminen koko hoitojärjestelmässä
tarkoittaa luotettavan ja turvallisen ehkäisyn tarjoamista
koko naisen lisääntymisiän ajan.
Ennen raskautta se tarkoittaa esiraskaudellisen hoidon tarjoamista,
jotta voimme seurata kroonisia sairauksia ja optimoida terveyttä.
Raskauden aikana se sisältää korkeatasoisia palveluita,
jotta meillä on terveitä äitejä ja vauvoja.
Ja synnytyksen jälkeen, se sisältää raskaudenjälkeistä ja -välistä hoitoa,
jotta voimme valmistaa äidit saamaan seuraavat terveet vauvat
terveinä.
Ja se voi kirjaimellisesti tarkoittaa elämää ja kuolemaa,
kuten se tarkoitti Marialle,
joka saapui sairaalaan verenpaineensa noustua
raskauskäynnin aikana.
Tämä oli Marian, 40, toinen raskaus.
Ensimmäisen raskauden aikana kaksi vuotta aiemmin
Maria voi huonosti raskauden viimeisillä viikoilla,
ja hänellä oli muutamia korkeita verenpainearvoja,
mutta kukaan ei kiinnittänyt asiaan huomiota.
He sanoivat: "Älä, huoli, kaikki kunnossa.
Tämä on ensimmäinen synnytyksesi. Olet vähän hermona. "
Mutta asiat eivät viimeksi päättyneet hänelle hyvin.
Hän sai kohtauksen synnytyksen alussa.
Tällä kertaa kaikki kuuntelivat häntä.
He kysyivät viisaita, syventäviä kysymyksiä.
Hänen lääkärinsä neuvoi häntä raskausmyrkytyksen oireista
ja selitti, että jos hän ei voisi hyvin,
hänen pitäisi tulla lääkärille.
Tällä kertaa Maria teki niin,
ja hänen lääkärinsä lähetti hänet heti sairaalaan.
Sairaalassa hänen lääkärinsä määräsi kiireiset laboratoriokokeet.
He kiinnittivät Marian useaan seurantalaitteeseen
ja tarkkailivat hänen verenpainettaan,
sikiön sydämenlyöntejä
ja antoivat hänelle IV-lääkitystä kohtauksien estämiseksi.
Ja kun Marian verenpaine nousi sydänkohtauksen riskialueelle,
lääkärit ja hoitajat syöksyivät toimiin.
He mittasivat verenpaineen uudestaan
ja totesivat verenpainetaudin hätätapauksen.
He antoivat hänelle oikean IV-lääkityksen protokollan mukaan.
He toimivat yhdessä sulavasti johdettuna joukkueena
ja onnistuivat laskemaan Marian verenpaineen alas.
Lopputuloksena mahdollisesta tragediasta tulikin menestystarina.
Marian vaaralliset oireet saatiin hallintaan,
ja hän synnytti terveen tyttölapsen.
Ennen kuin Maria päästettiin sairaalasta,
hänen lääkärinsä neuvoivat häntä vielä raskausmyrkytyksen oireista,
verenpaineen mittauksen tärkeydestä
etenkin synnytyksen jälkeisillä viikoilla
ja valistivat raskauden jälkeisestä terveydestä ja odotettavista asioista.
Seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana
Maria kävi luonnollisesti vierailemassa lastenlääkärillä
tarkistamassa vauvansa terveyttä.
Mutta yhtä tärkeää oli,
että hän kävi itse lääkärillä seurattavana
jossa tutkittiin hänen terveyttään, verenpainettaan
ja kuultiin hänen huoliaan uutena äitinä.
Tältä näyttää kokonaisuudessaan tasokas terveydenhoitoketju
ja tältä se pystyy näyttämään.
Jos jokaisen yhteisön jokainen raskaana oleva nainen
saisi tämän kaltaista korkeaa terveydenhuoltoa
ja synnyttäisi standardeja noudattavissa laadukkaissa laitoksissa,
äitiyskuolleisuus ja vakavat sairaudet vähenisivät huomattavasti.
Kansainvälistä sijaamme ei tarvitsisi enää hävetä.
Totta silti on, että meillä on ollut vuosikymmeniä liian suuret
määrät äitiyskuolemia ja kuolemanvaarallisia ongelmia synnytyksissä
ja vuosikymmeniä järkyttäviä seuraamuksia äideille, lapsille ja perheille,
emmekä me ole tehneet asialle mitään.
Viimeaikainen mediahuomio on saanut kansan ymmärtämään jotain
korkeasta äitiyskuolemien tasostamme:
korkealaatuinen äitiysterveydenhuolto on täysin saavutettavissa.
Kysymys kuuluukin:
Onko yhteiskunta valmis arvostamaan raskaana olevia naisia joka yhteisöstä?
Omasta puolestani aion tehdä kaikkeni varmistaakseni, että kun niin on,
meillä on työkalut ja tiedepohja valmiina
edistymiseen.
Kiitos.
(aplodit)