Szokásos áprilisi vasárnap délután volt.
Megcsörrent a telefonom.
Fölvettem.
"Rebecca vagyok – hallatszott.
Azért hívlak, hogy meghívjalak
a temetésemre."
"Rebecca. miről beszélsz?" – mondtam.
"Joy, a barátnőm vagy, el kell engedj.
Eljött az időm" – mondta.
Másnapra meghalt.
Rebecca 31 éves volt, mikor meghalt.
Nyolc évig küzdött az emlőrákjával.
Háromszor újult ki.
Nem tudtam megmenteni.
A tudomány sem tudta megmenteni.
Az orvosok sem tudták megmenteni.
Nem ő volt az egyetlen, akit nem.
Öt másodpercenként
rákban hal meg valaki.
Nekünk, orvoskutatóknak az a dolgunk,
hogy a Rebeccához hasonlók
már ne haljanak bele a rákba.
Egyedül az USA kormányzata több mint 100 milliárdot költött rákkutatásra
1970 óta,
de a páciensek túlélési esélye csak kevéssé javult,
kiváltképp egyes igen agresszív rákfajtákban.
Változásra van szükség,
mert amit eddig tettünk, az nem hatékony.
Az orvostudományban tűzoltókat riasztunk,
mert a rák a tűzvészhez hasonló.
E tűzoltók a rákgyógyszerek.
De tűzoltóautó nélkül: szállító jármű,
létra és védőfölszerelés nélkül
küldjük őket.
A tűzoltók 99%-a sosem jut el a tűzig.
A rákgyógyszerek több mint 99%-a sosem jut el a daganatig,
mert nincs szállító jármű s eszköz,
amely a kívánt helyre juttatná el őket.
Kiderül, hogy minden a helytől, a helytől és még egyszer a helytől függ.
(Nevetés)
Tűzoltókocsi kell, hogy a megfelelő helyre jussunk.
Azért jöttem, hogy elmondjam: a nanorészecskék a tűzoltóautók.
Rákgyógyszereket tölthetünk a nanorészecskékbe,
és a nanorészecskék hordozóként
és kellő eszközként szolgálhatnak,
hogy rákgyógyszereket a daganat kellős közepébe juttassuk.
Mik a nanorészecskék,
és mit jelent a nanoméret?
Sok fajtájuk van,
sokféle anyagból készülhetnek:
vannak fémbázisúak
vagy zsírbázisúak.
A nanoméret szemléltetésére
az egyik hajszálamat
mikroszkópba helyeztem.
Hajam igen vékony szálú,
ezért átmérője kb. 40 ezer nanométer.
Ez azt jelenti, hogy ha 400 nanorészecskét
egymásra halmozunk,
a teljes vastagságuk akkor éri el a hajszálamét.
Rák- és más betegségek ellen küzdő nanorészecske-labort vezetek
a jacksonville-i Mayo Klinikán.
A Mayo Klinikán
megvannak az eszközeink, hogy javítsunk pácienseink életén,
hála a kutatásainkat támogató nagylelkű adományoknak és juttatásoknak.
Hogyan szállítják a nanorészecskék
a rákgyógyszereket a daganatba?
Változatos eszköztáruk van hozzá.
Nanorészecskék nélkül a rákgyógyszerek a vesén keresztül
gyorsan kiürülnek a szervezetből,
hiszen olyan kicsik.
Mint ahogy a víz átömlik a szitán.
Idejük sincs elérni a daganatot.
A képen szemléltetem.
Itt vannak a tűzoltók, a rákgyógyszerek.
A vérben keringenek,
de gyorsan kiürülnek a szervezetből,
és nem hatolnak a daganatba.
De ha nanorészecskékbe töltjük őket,
nem ürülnek ki a szervezetből,
mert a nanorészecskék túl nagyok.
Tovább fognak a vérben keringeni,
és ezzel tovább kereshetik a daganatot.
Itt látható a rákgyógyszer, a tűzoltó:
a nanorészecskékben mint tűzoltókocsiban.
A vérben keringenek,
nem ürülnek ki,
majd végül elérik a daganatot.
Mit tesznek a nanorészecskék más eszközei?
Megvédhetik a rákgyógyszereket a testben való fölbomlástól.
Fontos, ám érzékeny gyógyszerek
a vérben lévő enzimektől könnyen fölbomolhatnak.
Nanorészecske-védelem nélkül
nem fognak hatni.
További nanorészecske eszköz a felületnövelő,
amely kézként ragadja meg a daganatot.
Pontosan rátapad,
hogy mikor a nanorészecskék keringenek,
rákapcsolódhassanak a rákos sejtekre.
Így a rákgyógyszereknek több idejük jut feladatuk elvégzésére.
Ezek csak példák a nanorészecskék eszköztárából.
Jelenleg tíznél több
klinikailag elfogadott nanorészecskénk van,
melyeket világszerte kapnak a páciensek.
Mégis vannak Rebeccához hasonló pácienseink, akik elhunynak.
Mi a fő nehézség és korlát
a már jóváhagyott nanorészecskékkel?
A fő nehézség a máj,
mert a máj testünk szűrőrendszere,
a máj ismeri föl és pusztítja el a testünknek idegen anyagokat,
pl. a vírusokat, baktériumokat, de a nanorészecskéket is.
A májban lévő immunsejtek emésztik el a nanorészecskéket,
így nem érhetik el a daganatot.
Az ábrán az látható, amikor már nem a vese okoz gondot,
hanem az, hogy a tűzoltóautók, a nanorészecskék
bennrekednek a májban,
és kevesebb jut el belőlük a daganatba.
Számuk növelésére az a jövő stratégiája,
hogy ideiglenesen fegyverezzük le a máj immunsejtjeit.
Hogy fegyverezhetjük le őket?
Megvizsgáltuk a klinikailag elfogadott,
más javallatú gyógyszereket,
vajon bármelyikük alkalmas-e rá,
hogy meggátolják az immunsejteket a nanorészecskék elemésztésében.
Az egyik preklinikai tanulmányban váratlanul
egy 70 éves maláriagyógyszerre bukkantunk,
amely képes meggátolni az immunsejteket, hogy bekebelezzék a nanorészecskéket.
Így a májból kijutva folytathatják útjukat
céljuk, a daganat felé.
A képen a máj akadályoztatása látható.
A nanorészecskék nem jutnak oda,
helyette a daganatban kötnek ki.
Néha váratlan összefüggések bukkannak föl a tudományban,
amelyek új megoldásokra vezetnek.
Másik stratégia,
hogy ne rekedjenek a májban a nanorészecskék:
testünk nanorészecskéinek fölhasználása.
Igen; meglepő, meglepő!
Mindegyikünknek rengeteg nanorészecske
kering a testében.
Mivel ezek testünkhöz tartoznak,
kevésbé valószínű, hogy a máj idegen testként fogja föl őket.
E biológiai nanorészecskék megtalálhatók a nyálban,
a vérben, a vizeletben és a hasnyálmirigy nedvében.
A testből összegyűjthetjük
és rákgyógyszerek tűzoltóautóiként használhatjuk őket.
Ez esetben
a máj immunsejtjei kevésbé valószínű,
hogy elemésztik a nanorészecskéket.
Trójai faló elvet használunk
a máj becsapására.
Itt láthatók a vérben keringő
biológiai nanorészecskék.
A máj nem ismeri fel őket,
ezért eljutnak a daganatba.
A jövőben szeretnénk kihasználni
a természetes nanorészecskéket
rákgyógyszerek célba juttatására,
mellékhatások csökkentésére és életmentésre, megakadályozva,
hogy a rákgyógyszerek rossz helyre kerüljenek.
A fő gond még mindig a régi:
hogyan szigeteljük el e nagy mennyiségű nanorészecskét,
anélkül hogy károsítanánk őket?
Laborom hatékony módszert dolgozott ki rá.
Nagy mennyiségű testnedvet tudunk földolgozni,
és belőlük nagy koncentrációjú, kiváló minőségű
biológiai nanorészecske-készítményt állíthatunk elő.
E nanorészecskéket még nem alkalmazzák klinikailag,
mert átlagosan 12 évig tart,
míg a laborból átkerül
orvosi rendelőkbe.
Ez is erőt próbáló csoportmunkát igényel
tudósoktól és orvosoktól,
akik életüket e harcnak szentelik.
Pácienseink további munkára sarkallnak minket.
Meggyőződésem, hogy ha tovább dolgozunk e nanogyógyszereken,
képesek leszünk csökkenteni az egészséges szervekben okozott kárt,
javítani az életminőséget,
és megmenteni a jövő pácienseit.
Szívesen magam elé képzelem,
hogy ha e gyógymódok már Rebecca rendelkezésére álltak volna,
telefonon keresztüli meghívója
nem a temetésére,
hanem az esküvőjére
szólhatott volna.
Köszönöm.
(Taps)