Kakva ste vi grupa fascinantnih pojedinaca...
za psihologa.
(Smeh)
Imao sam priliku tokom prethodnih nekoliko dana
da prisluškujem neke od vaših razgovora
i da vas gledam kako interagujete jedni s drugima.
I mislim da je pošteno reći, već,
da ima 47 ljudi u ovoj publici,
u ovom momentu,
koji ispoljavaju psihološke simptome o kojima ću danas da raspravljam.
(Smeh)
I smatrao sam da biste voleli da znate ko ste.
(Smeh)
No umesto da upirem prstom u vas,
što bi bilo nepravedno i nametljivo.
Mislio sam da vam ispričam nekoliko činjenica i priča,
u kojima biste mogli da uhvatite nagoveštaj samih sebe.
Radim u oblasti istraživanja poznatoj kao psihologija ličnosti,
koja je deo veće nauke o ličnosti
koja se proteže čitavim rasponom od neurona do pripovedanja.
A mi pokušavamo,
na svoj način,
da shvatimo kako svako od nas -
svako od vas -
je na neki način
nalik svim drugim ljudima,
liči na neke druge ljude
i ne liči na bilo koga drugog.
Sad, već možda govorite sebi:
"Nisam fascinantan.
Na 46. mestu sam najdosadnijih osoba na zapadnoj hemisferi."
Ili možda govorite sebi:
"Fascinantan sam,
čak iako većina drugih ljudi misli da sam veliki, gromoglasni glupan."
(Smeh)
Ali ta je vaša dijagnoza sebe kao dosade i vaša urođena "budalastost"
ono zbog čega sam ja, kao psihoog, fasciniran vama.
Dozvolite da vam objasnim zašto je tako.
Jedan od najuticajnijih pristupa u nauci o ličnosti
je poznat kao psihologija karaktera
i ona vas svrstava u pet dimenzija koje su obično rasprostranjene,
i koje opisuju univerzalno shvaćene aspekte razlika među ljudima.
One ispisuju akronim OKEAN.
Dakle, "O" stoji za "otvoreni za iskustva",
nasuprot onima koji su zatvoreniji.
"K" stoji za "kulturni pojedinci",
nasuprot onima krajnje nekulturnim.
"E" - "ekstravertnost", nasuprot introvertnijim ljudima.
"A" - "akribičnost",
nasuprot onima s nešto apatičnijem pristupom životu.
I "N" - neurotični pojedinci",
nasuprot onima koji su stabilniji.
Sve ove dimenzije nagoveštavaju naše stanje,
kako teče naš život.
Te znamo, na primer,
otvorenost i akribičnost su dobri predskazivači uspeha u životu,
ali otvoreni ljudi postižu uspeh putem odvažnosti
i, ponekad, čudaštva.
Savesni ljudi to postižu držeći se rokova,
upornošću, kao i uz posedovanje strasti.
Ekstravertnost i prijatnost pogoduju
dobroj saradnji s ljudima.
Na primer, fascinantni su mi ekstraverti.
Na mojim predavanjima ponekad iznosim osnovne činjenice
koje mogu da razotkriju njihove ličnosti:
kažem im da je odraslima praktično nemoguće
da liznu spoljašnjost njihovog lakta.
(Smeh)
Da li ste to znali?
Već su neki od vas pokušali da liznu spoljašnjost svog lakta.
No ekstraverti među vama
ne samo da su probali,
već su uspešno liznuli lakat
osobe koja sedi pored njih.
(Smeh)
To su ekstraverti.
Dozvolite da se osvrnem podrobnije na ekstravertnost
jer je važna i fascinantna
i pomaže nam da razumemo nešto što nazivam našim trima prirodama.
Prvo, našu biogenetičku prirodu - našu neurofiziologiju.
Drugo, našu sociogenetičku ili drugu prirodu,
koja je u vezi sa kulturološkim i društvenim aspektima naših života.
I treće, ono što vas pojedinačno čini vama - idiosinkratičnost -
nešto što nazivam vašom "idiogenetičkom" prirodom.
Dozvolite da objasnim.
Jedna od stvari koja karakteriše ekstraverte je potreba za stimulacijom.
A ta stimulacija se postiže otkrivanjem uzbudljivih stvari:
buka, žurke i društveni događaji ovde na TED-u -
zapažate ekstraverte kako obrazuju magnetna jezgra.
Svi se okupljaju.
I video sam vas.
Introverti su skloniji da provode vreme na tihim mestima
gore na drugom spratu,
gde mogu da umanje stimulanse -
te mogu da budu pogrešno shvaćeni kao nedruštveni,
ali niste nužno nedruštveni.
Možda ste prosto shvatili da više postižete
kad imate priliku da umanjite nivo stimulansa.
Ponekad je to unutrašnji stimulans, iz vašeg tela.
Kofein, na primer, bolje deluje kod ekstraverta nego kod introverta.
Kad ekstravert dođe u kancelariju u devet sati ujutru
i kaže: "Stvarno mi treba šolja kafe",
ne šali se -
stvarno im treba.
Kod introverta ne deluje tako dobro,
naročito ako je zadatak kojim se bave -
a popili su nešto kafe -
ako su ti zadaci ubrzani
i ako su kvantitativni,
introverti mogu da odaju utisak da nisu naročito kvantitativni.
No to je pogrešno tumačenje.
Dakle, ovo su posledice koje su zaista prilično fascinantne:
nismo uvek ono što se činimo da jesmo,
a to me dovodi do sledećeg zaključka.
Rekao bih, pre nego stignem do toga,
nešto o seksualnom opštenju,
iako možda nemam vremena.
pa, ako biste voleli -
da, voleli biste?
U redu.
(Smeh)
Rađena su istraživanja
o učestalosti kojom se pojedinci bave supružničkim obavezama,
razloženi su na muškarce, žene; introverte, ekstraverte.
Pa vas pitam:
koliko puta u minuti -
oh, izvinite, to je istraživanje na pacovima -
(Smeh)
Koliko puta mesečno
introvertni muškarci obavljaju taj čin?
3.0.
Ekstravertni muškarci?
Više ili manje?
Da, više.
5.5 - skoro dvostruko više.
Introvertne žene: 3.1.
Ekstravertne ežene?
Iskreno, govoreći kao introvertni muškarac,
objasniću to kasnije -
one su heroji.
7.5.
Ne samo da se izbore sa svim muškim ekstravertima,
već pokupe i po nekog introverta.
(Smeh)
(Aplauz)
Različito komuniciramo, ekstraverti i introverti.
Ekstraverti, kad interaguju,
žele da imaju što više društvenih susreta s naglaskon na bliskost.
Vole da stoje blizu radi ugodne komunikacije.
Vole da imaju mnogo kontakta očima,
iliti uzajamnog zurenja.
Otkrili smo u nekim istraživanjima
da koriste više deminutiv kad upoznaju nekoga.
Pa kad ekstravert upozna Čarlsa,
on brzo postaje "Čarli", a potom "Čak",
a onda "Čakls Bejbi".
(Smeh)
Dok za introverte
on ostaje "Čarls", sve dok dobije dozvolu za veću prisnost
od osobe s kojom razgovara.
Govorimo različito.
Ekstraverti više vole crno-beli konkretan, jednostavan jezik.
Introverti više vole - i moram da vam ponovim
da sam najekstremniji oblik introverta koji možete da zamislite -
mi govorimo različito.
Nama se više sviđaju kontekstualno složene,
nepredvidljive,
rečenice s izvijenim rečima -
(Smeh)
Manje-više.
(Smeh)
Tako je to.
(Smeh)
Da ne pravim suviše prefinjenu poentu -
poput te.
Kada razgovaramo,
ponekad govorimo jedni mimo drugih.
Imao sam konsultativni ugovor koji sam delio sa kolegom,
koji se razlikuje od mene koliko ljudi mogu da se razlikuju.
Pre svega, zove se Tom.
Ja se ne zovem tako.
(Smeh)
Zatim, visok je 195,5 cm.
To nije moje svojstvo.
(Smeh)
I pod tri: on je najekstravertnija osoba koju možete da sretnete.
Ja sam ozbiljno introvertan.
Tako lako se preopteretim,
da ne mogu da popijem šolju kafe nakon tri sata popodne
i da se nadam snu uveče.
Imali smo pomoćnika na ovom projektu, kolegu po imenu Majkl.
I Majkl je umalo doveo projekat do potpunog zastoja.
Pa je osoba koja je njemu bila pomoćnik upitala Toma i mene:
"Kako vam se čini Majkl?"
Pa, reći ću vam ubrzo šta je Tom rekao.
Govorio je klasičnom "ekstravertnošću".
I evo kako je ekstravertovano uho čulo šta sam rekao,
što je prilično tačno.
Rekao sam: "Pa, Majkl ima tendenciju ponekad
da se ponaša na način koji bi neki od nas videli
kao možda preteranu samouverenost koja je inače bez pokrića."
(Smeh)
Tom je prevrnuo očima i rekao:
"Brajane, to sam ja rekao:
on je šupak!"
(Smeh)
(Aplauz)
Sad, kao introvert,
mogao bih blago da aludiram na izvesne "šupkolike" kvalitete
u ponašanju ovog čoveka,
ali neću posegnuti za rečju na š.
(Smeh)
Ali ekstravert bi rekao:
"Ako hoda tako, ako govori tako, ja ga tako i zovem."
I mi se mimoilazimo.
Sad, da li bismo zbog ovoga trebali da budemo obazrivi?
Naravno.
Važno je da znamo ovo.
Da li se na to svodimo?
Da li smo samo gomila osobina?
Ne, nismo.
Zapamtite, vi ste poput drugih ljudi,
i kao niko drugi.
Šta je sa vašom idiosinkratičnošću?
Kao Elizabet ili kao Džordž
možda delite svoju ekstravertovanost ili svoju neurotičnost.
Ali postoje li neke jedinstvene elizabetanske crte vašeg ponašanja
ili džordžijanskog,
zbog kojih vas razumemo bolje nego gomilu osobina?
Zbog kojih vas volimo?
Ne samo zato što ste određeni tip osobe.
Neugodno mi je da klasifikujem ljude.
Ne verujem čak ni da je krompiru mesto u klasama.
Pa šta nas to čini drugačijim?
To su naša dela koja činimo u životu - lični projekti.
Trenutno imate lični projekat,
ali možda niko ovde ne zna za to.
Odnosi se na vaše dete -
tri puta ste se vraćali u bolnicu,
a oni i dalje ne znaju šta nije u redu.
Ili možda vašu majku.
I vi biste izneverili svoj karakter.
To su slobodne osobine.
Veoma ste kulturni, ali ponašate se nekulturno
kako biste srušili te barijere administrativne tromosti
u bolnici,
da biste nabavili nešto za majku ili svoje dete.
Šta su ove slobodne osobine?
Tu odigravamo scenario
kako bi napredovao ključni projekat u našim životima.
I one su važne.
Ne pitajte ljude koji su tip;
pitajte ih: "Koji su ključni projekti u vašem životu?"
I mi odigravamo te slobodne osobine.
Ja sam introvert,
ali moj ključni projekat je podučavanje.
Ja sam profesor.
I ja obožavam svoje studente,
i obožavam svoju oblast.
I jedva čekam da im kažem šta je novo, šta je uzbudljivo,
što jedva čekam da im kažem.
Te delujem ekstravertovano
jer u osam ujutru
studentima je potrebna mala doza humora,
malo angažovanosti da ih pokrene
u napornim danima učenja.
Ali moramo da budemo veoma oprezni
kad predugo izneveravamo karakter.
Ponekad možemo da otkrijemo da ne vodimo računa o sebi.
Otkrio sam, na primer, nakon perioda kvazi-ekstravertnog ponašanja,
da moram negde da se samoobnovim.
Kako je Suzan Kejn rekla u svojoj knjizi "Quiet",
u poglavlju koje se bavi čudnim profesorom iz Kanade
koji je svojevremeno predavao na Harvardu,
ponekad odem do muškog toaleta
da izbegnem bičeve i udarce razuzdanih ekstraverta.
(Smeh)
Sećam se naročito dana kad sam se povukao u kabinu,
pokušavajući da izbegnem preterane stimulanse.
A istinski ekstravert je došao - nije baš ušao u moju kabinu -
već u susednu kabinu -
i mogao sam da čujem neke zvuke pražnjenja,
koje mrzimo - čak i sopstvene,
stoga puštamo vodu tokom i nakon nužde.
(Smeh)
A onda sam čuo taj barušnasti glas kako govori:
"Hej, da li je to dr Litl?"
(Smeh)
Ako nešto garantuje šestomesečnu konstipaciju kod introverta,
to je pričanje na šolji.
(Smeh)
Sad idem tamo.
Ne pratite me.
Hvala vam.
(Aplauz)