Ma az alacsony költségű orvosi technológiák
tervezéséről fogok beszélni Önöknek.
Egészségügyi rendszereket tanulok ezekben az országokban.
És az egyik legnagyobb hiányosság a gyógyításban,
szinte kivétel nélkül mindenütt,
a hozzáférés a biztonságos műtéthez.
Az egyik legnagyobb akadály amit találtunk,
ami a leginkább gátolja
hogy az ilyen biztonságos műtétek létrejöhessenek,
az az altatás.
Azt szeretnénk elérni, hogy
az ilyen környezetekbe
bebiztosítsuk az altatást.
Itt egy olyan képet láthatunk ami minden műtőre jellemző
az Egyesült Államokban és minden más fejlett országban.
A háttérben egy
nagyon modern altatógépet láthatunk.
Ez a gép képes arra
hogy lehetővé tegye a műtéteket és életeket mentsen
mert így volt megtervezve
ezen biztonságos környezet részeként.
Ahhoz, hogy működjön, ennek a gépnek szüksége van pár dologra
melyet a kórháznak biztosítania kell.
Szükség van egy profi, szakképzett aneszteziológusra
aki több éves tapasztalattal rendelkezik ezen képek használatáról,
hogy segítse felügyelni, hogy a megfelelő gázok
megfelelő mértékben altatva tartsák a pácienst
a műtét alatt.
Ez egy nagyon érzékeny gép, melyet számítógépes algoritmusok vezérelnek,
továbbá speciális törődést igényel ahhoz, hogy szakszerűen működjön
és elég könnyen meghibásodik.
És mikor ez bekövetkezik, egy csapat biomedikus mérnök
kell ahhoz, hogy megértség bonyolultságát
megjavítsák, beszerezzék az alkatrészeket,
hogy újra életeket menthessen.
Ez egy meglehetősen drága gép.
Működtetéséhet egy olyan kórház szükséges,
melynek költségvetése megengedi, hogy üzemeljen egy gépet
mely 50-től akár 100,000 dollárba is kerülhet.
És talán nyilvánvalóan,
a legfontosabb --
és amint azt imént felvázoltam,
jól mutatja --
egy olyan infrastruktúrát igényel,
amely képes folyamatosan ellátni a gépet
árammal, sűrített oxigénnel
és más orvosi felszereléssel
amelyek létfontosságúak
az altatógép működéséhez.
Más szóval, ez a gép sok olyan dolgot igényel
melyet ez a kórház nem tud biztosítani.
Így néz ki az áramellátása
egy Malawii vidéki kórháznak.
Ebben a kórházban
egy ember rendelkezik aneszteziológusi képesítéssel,
ő is úgy,
hogy 12, jobb esetben 18 hónapig
tartott a képzése.
Sem a kórházban, sem pedig az egész régióban
nem található egy biomedikus mérnök sem.
Tehát amikor ez a gép meghibásodik,
a gépek mellyekkel dolgoznak meghibásodnak,
saját magugnak kell boldogulniuk, de az esetek többségében nem tudnak mit tenni.
Ezek a gépek a hulladéktelepen kötnek ki.
Egy ilyen gép ára körülbelül
a negyede, vagy talán az egyharmada
ezen kórház
éves költségvetésének.
Úgy hiszem egyértelmű, hogy az infrastruktúra nem épp erős.
A kórház egy nagyon gyenge áramhálózathoz van csatlakoztatva
egy olyanhoz, ami gyakran kiesik.
Tehát elég gyakori, hogy az egész kórház
egyetlen generátor segítségével üzemel.
Ugye el tudják képzelni, hogy ez a generátor
elromlik, vagy csak kifogy az üzemanyag.
A Világbank pedig megállapítja,
hogy egy ilyen körülmények között, egy alacsony jövedelmű kórház
18 áram kimaradásra számíthat
havonta.
A sűrített oxigén és más orvosi kellékek
igazán luxusnak számít
és gyakran hiány lép föl a készletben
hónapokig, vagy akár egy évig is.
Egy kicsit őrültnek tűnhet, de ez a modell, amiről beszélek,
az ilyen gépeket
melyeket ahhoz a környezethez terveztek, amit először mutattam,
elajándékozza, vagy eladja olyan kórházakba
melyek ilyen környezetben vannak.
Ez nemcsak hogy helytelen,
de akár veszélyes is lehet.
Az egyik partnerünk a Johns Hopkinsnál
műtéteket figyelt meg Sierra Leoneban
úgy egy évvel ezelőtt
És az első megfigyelt műtét épp egy szülészeti eset volt.
A nőnek egy sürgősségi császármetszésre volt szüksége
ahhoz hogy megmentsék őt és a gyermekét.
Minden sikeresen kezdődött.
A sebész beöltözött, bemosakodott.
Ott volt a nővérke,
aki képes volt a pácienst gyorsan elaltatni,
és ez fontos volt az helyzet sürgőssége miatt.
Minden rendben volt
amíg az áram ki nem esett.
És a műtét kellős közepén,
a sebész versenyt fut az idővel, hogy befejezze a műtétet,
amit meg tud tenni -- mert van fejlámpája.
De a nővérke szó szerint
bolyong az elsötétült műtőben
hogy találjon valamit, ami segítené az altatás folyamatát,
hogy a páciens alva maradjon.
Mivel az altatógép nem működik áram nélkül.
És most ez a rutinműtét, melyet valószínűleg Önök közül sokan átéltek,
mások pedig ilyen műtét eredményei,
most egy tragédiába fullad.
És ami a legfrusztrálóbb, hogy ez nem egy egyszeri eset;
ez bárhol megtörténik a fejlődő világban.
Évente 35 millió műtétet indítanak
biztonságos altatás nélkül.
Kollégám, Dr. Paul Fenton,
átélte ezt a valóságot.
Az aneszteziológia részleg vezetője volt
a Malawii kórházban, egy tanítói kórházban.
Napról napra bejárt dolgozni
egy ilyen műtőbe.
Próbálta sikeresen levezetni az altalást és közben tanítani azt másoknak
egy olyan berendezést használva,
mely ilyen gyorsan kiszámíthatatlanná és nem biztonságossá
válhat a kórházban.
És kismillió műtét után,
és el tudják képzelni milyen tragédiák következhettek be,
azt mondta: "Elég, ennyi volt. Végeztem.
Kell, hogy legyen valami jobb."
Tehát lesétált abba a helységbe,
ahová kidobálták az olyan gépeket, amelyek cserbenhagyták őket --
azt hiszem ez a tudományos megnevezés --
és elkezdett barkácsolni.
Egyik alkatrészt innen a másikat meg onnan felhasználva
megpróbált előállni egy olyan géppel,
amely képes lenne működni abban a valóságban amivel szembesültek.
És amivel előjött, az ez a masina volt,
az Univerzális Altatógép prototípusa --
egy gép amely működik
és altatja a pácienseket
a kórház lehetőségeitől függetlenül.
A gép hazatért,
ugyanabba a kórházba, 12 éves továbbfejlesztés után,
ahol a fiatal és öreg pácienseken egyaránt használják.
Hadd mutassak egy kicsit abból, hogyan is működik ez a gép.
Voila!
Itt is van.
Ha van áram,
a gép mindent az alsó részben csinál.
Egy beépített oxigén sűrítővel is rendelkezik.
Nos, egy párszor már felmerült az oxigén esetünkben.
Ahhoz, hogy altatást hajtsunk végre, elengedhetetlen,
az olyan tiszta oxigén, ami csak lehetséges,
mert végül is higítani fogjuk
a gázzal.
A kapott gáznak, amit a páciens belélegez
megfelelő mennyiségű oxigént kell tartalmaznia
különben veszélyessé válhat.
Itt, mikor van áram,
az oxygén sűrítő a levegőt a szobából nyeri.
Tudjuk, hogy a szobában biztos van levegő,
bőségesen,
és annak 21 százaléka máris oxigén.
Ez a sűrítő azt csinálja, hogy fogja a szobában lévő levegőt, kiszűri,
és 95 százalékos tiszta oxigént küld fel,
itt ezen keresztül,
ahol keveredik az altató hatóanyaggal.
Mielőtt ez a keverék
eléri a páciens tüdejét,
átmegy itt --
nem látják, de van itt egy oxigén érzékelő --
amely megjeleníti ezen a kijelzőn
az oxigénszázalékot amelyet továbbküld.
Ha viszont nincs áram,
vagy, Isten őrizz, az áram kiesik a műtét közben,
ez a gép automatikusan átáll,
anélkül, hogy hozzá kéne érni,
a szoban lévő levegő beszívására ezen a beömlőn.
Minden más ugyanaz.
Az egyedüli különbség az, hogy
most már csak 21 százalékos oxigénnel dolgozunk.
Na már most ez egy veszélyes találgatós játék,
mert csak akkor tudod meg, hogy kevés az oxigén, ha valami rossz történik.
Viszont hosszú életű tartalék elemeket raktunk ide.
Ez az egyetlen olyan rész, melyet elemekkel biztosítottunk.
Viszont ezáltal az ellátó képes ellenőrizni,
függetlenül attól, hogy van-e áram vagy sem,
mert képes szabályozni az áramlást
mivel látja, hogy milyen százalékú oxigént ad a páciensnek.
Mindkét esetben,
hogy van-e áram vagy sem,
néha a páciensnek szüksége van segítségre a lélegzéshez.
Ez az anesztézia része. A tudő lebénulhat.
És ezért hozzáadtunk még egy kézi fújtatót.
Láttunk 3-4 órás műtéteket
melyeken a pácienst ilymódon lélegeztették.
Ez egy nagyon hasznos gép.
Merem állítani;
hogy ez egy különösen hasznos gép.
Így van tervezve.
És nem kell hogy egy magasan képzett
profi aneszteziológus legyen ahhoz, hogy használni tudja,
ami azért jó, mert az ilyen vidéki kórházakban,
nem kap az ember ilyen fokú képesítést.
A tervezésnél figyelembe vették a környezeti tényezőket is.
Ez egy hihetetlenül kitartó gép.
Megállja helyét még az
olyan esetekben is, melyről itt szó esett,
amik bármikor megtörténhetnek a vidéki kórházakban.
Én nem adja meg magát egykönnyen,
de ha meg is hibásodik, gyakorlatilag az összes alkatrész
kivehető és cserélhető
egy kulcs szerszámmal és egy csavarhúzóval.
És a gépet az ilyen kórházak is megengedhetik maguknak.
Ennek a gépnek az ára
csak az egy nyolcada ahhoz a hagyományos géphez
képest, amit az imént a képen láthattak.
Más szóval, amit itt láthatunk
egy gép, ami lehetővé teszi a műtéteket, életeket tud menteni,
mert ilyen környezethez lett tervezve,
csakúgy mint az első gép amit mutattam Önöknek.
De itt még ne álljunk meg.
Működik is?
Megállja a helyét?
Hát, idáig csupa pozitív eredménnyel találkoztunk.
13 kórházban, 4 országban
2010 óta,
többb mint 2000 műtétet végeztünk
klinikailag ártalmas esetek nélkül.
Tehát fel vagyunk villanyozódva.
Ez tényleg egy ár-teljesítménycentrikus, megléphető megoldás
egy égető problémára.
De biztosak szeretnénk lenni abban,
hogy ez a leghatásosabb és legbiztonságosabb eszköz
amit a kórházakba juttathatunk.
Ahhoz, hogy megvalósítsuk azt, amit elindítottunk szükség van partnerekre,
úgy mint az civil szervezetek és egyetemek,
hogy adatokat gyűjtsünk a felhasználásról
az olyan típusú műtétekről ahol használható a műszer,
ahhoz, hogy fejleszteni tudjuk az eszközt magát.
Ilyen partnerkapcsolatunk például
Johns Hopkinsszal van épp itt Baltimoreban.
Egy nagyon szuper aneszteziológiai szimulácós laborjuk van Baltimoreban.
Tehát fogjuk a gépet
és létrehozzuk a már említett műtőbeli kríziseket
amikkel a gép szembesülhet
egy olyan kórházban, ahová szánták,
és egy teljesen biztonságos környezetben,
kiértékelve a hatékonyságát.
Ezután képesek vagyunk össszehasonlítani ezen tanulmány eredményeit
a valós világbeli tapasztalatokkal,
mert két ilyet teszünk azokba a kórházakba
amelyekkel Johns Hopkins kapcsolatban áll Sierra Leoneban,
beleértve azt a kórházat is, ahol a sürgősségi császármetszés törént.
Sokat beszéltem az aneszteziológiáról és továbbra is szeretnék.
Úgy gondolom, hogy hihetetlenül érdekes
és egy fontos része az egészségügynek.
Nagyon mellékes dolognak tűnik, sosem gondolkodunk el rajta,
amíg nincs hozzáférésünk,
de akkor viszont sorsdöntő.
Ki kaphat műtétet és ki nem?
Ki kaphat biztonságos műtétet és ki nem?
De tudják, ez csak egy a sok mód közül,
ahogy a tervezés, a megfelelő tervezés
befolyásolhatja az egészségügyet.
Ha az egészségügyi szférában több ember
dolgozna az ilyen országok kórházainak problémáival,
elkezdenék a tervezési folyamatot,
a megoldást kutatva,
kilépve a megszokott környezetből
a páciensek érdekeit nézve --
más szóval ha olyan környezethez tudnánk tervezni
ami fennál a világ oly sok részén,
és nem pedig olyanhoz, amit szeretnénk, hogy legyen --
nagyon sok életet meg tudnánk menteni.
Nagyon szépen köszönöm.
(Taps)