Există ceva de care avem nevoie cu disperare,
ceva din care nu ne putem opri:
să respirăm.
Vreți să încercați?
Să ne oprim respirația împreună
pentru, să spunem, 10 secunde.
Este în regulă?
Haideți să o facem.
Pregătiți-vă... Bine, acum!
Of, dificil, nu-i așa?
Ei bine, acesta este un număr incredibil
care îți va tăia din nou respirația:
șapte.
Șapte ce?
Șapte milioane de morți premature anual
cauzate de expunerea la calitatea scăzută a aerului pe care îl respirăm.
Imaginați-vă: e ca și cum mai mult decât populația Madridului meu drag
ar dispărea complet într-un an.
Iar voi ați putea întreba:
„Aceste informații au fost dezvăluite?
Aceste informații au fost făcute publice, distribuite?”
Ei bine, da.
Avem în acest moment mai mult de 70.000 de articole științifice
care analizează relația dintre poluarea aerului și sănătatea noastră,
iar presa mondială dezbate în mod constant această problemă.
De fapt, într-o perioadă scurtă de timp,
am aflat
că poluarea aerului are un impact negativ
asupra majorității organelor noastre.
Să începem cu plămânii.
Când ne gândim la poluarea aerului, ne gândim întotdeauna la plămâni.
De fapt, când respirăm,
inhalăm poluanți toxici,
iar sărmanii noștri plămâni roz
suferă din această cauză.
În ultimii 10 ani,
am adunat multe informații despre ceea ce se întâmplă,
dar să vă spun mai întâi ce este poluarea aerului.
Poluarea aerului este un amestec foarte complex
de particule solide,
picături lichide
și substanțe chimice gazoase.
Imaginați-vă acest amestec
care ar putea veni din surse precum arderea combustibilului casnic,
din industrie, din trafic
sau din multe alte surse interne și externe.
Bineînțeles că diferitele surse de poluare
vor face diferite amestecuri de poluanți.
Ideea e că toate aceste toxine
pot fi combinate în moduri diferite.
Să luăm, de exemplu, materia sub formă de particule, PM.
Poate fi un amestec care va include -
priviți acest cocktail -
pământ și praf de pe drum,
sare de mare,
metale toxice,
smog de motorină,
nitrați și sulfați,
și toată această otravă toxică, acest cocktail delicios,
ne trece prin plămâni în fiecare zi
și suntem expuși constant la acest aer poluat
pentru că nu ne putem opri din respirat.
O putem face timp de 10 secunde, dar nu mai mult de atât.
Nu ne putem ține respirația
și, în plus,
avem nevoie, în fiecare zi, de aproximativ 10.000 de litri de aer.
Am spus că avem 7 milioane de decese
cauzate de poluarea aerului în fiecare an.
Ne panicăm?
Ne păstrăm calmul?
Declarăm dezastru național, urgență mondială?
Ei bine, nu, și de fapt mă întreb în fiecare zi:
„Ce se întâmplă?”
Dar iată ceva ce poate ne va obliga să reacționăm mai repede.
Poluarea aerului nu ne afectează doar plămânii.
Ne afectează și creierul.
Acesta este creierul nostru.
Frumos.
Cu toții îl avem.
Cu toții avem nevoie de el.
Sper că toți îl folosim,
(Râsete)
unii mai mult decât alții.
În istoria ultimilor 10 ani,
cercetarea privind relația dintre poluarea aerului
și sănătatea creierului nostru
a crescut dramatic,
poate că acum creierul nostru e afectat.
Dar permiteți-mi să vă spun dovezile,
ceea ce știm până acum despre efectele poluării aerului asupra creierului.
În primul rând, apar tot mai multe dovezi
privind posibilele efecte dăunătoare
ale poluării aerului
asupra sistemului nervos central.
Dar să ne întoarcem la particulele toxice.
Vă amintiți?
Le-am lăsat în plămâni,
bucurându-se de viață,
poluând totul.
Acum, cele mai mici dintre ele
pot trece în sânge,
iar din sânge, pompate de inimă,
pot ajunge în tot corpul,
amenințând fiecare organ,
inclusiv creierul.
Spuneam că poluarea aerului nu are granițe,
și la fel e și în corpurile noastre
pentru că poluanții atmosferici vor trece bariera placentară
și vor ajunge la făt, alterând cortexul cerebral al copiilor noștri
chiar înainte de prima lor respirație.
În al doilea rând, mai multe studii sugerează
că expunerea la poluarea atmosferică atât prenatală cât și în copilărie
va avea efecte negative asupra dezvoltării neuronale,
vor avea rezultate mai slabe la testele cognitive
și va avea o influență negativă
asupra unor tulburări de comportament precum autismul
și tulburarea hiperchinetică cu deficit de atenție.
În plus, au fost găsite câteva dovezi
că expunerea creierului copiilor și adulților tineri
pe o lungă perioadă de timp la factori poluanți
va provoca unele reacții precum inflamația creierului,
modificarea răspunsului neuronal
și va influența formarea de depozite proteice
care se acumulează
și acestea pot crește riscul pentru boli
precum Alzheimer și Parkinson.
E ironic, nu-i așa:
investim în viitorul copiilor noștri,
îi trimitem zilnic la școală ca să învețe,
societatea investește în educația lor,
și totuși, aerul pe care ei îl respiră cât așteaptă autobuzul școlar
le influențează negativ dezvoltarea creierului.
Să mergem la al treilea punct: adulții.
Potrivit recentelor dovezi științifice,
expunerea îndelungată la factori poluanți provoacă un declin cognitiv
în rândul participanților la studiu, pe măsură ce îmbătrânesc.
Și nu e numai asta,
dacă îi expui pe termen lung la particule poluante foarte fine,
creierul lor va îmbătrâni mai repede.
și vor avea un risc mai mare
de a suferi accidente vasculare ischemice silențioase.
Și în ultimul rând - și nu vă mai dau alte exemple,
pentru că sunt foarte multe,
unele studii epidemiologice pe animale
au sugerat că ar putea exista un risc crescut de demență
în urma expunerii susținute la poluanții atmosferici.
Aproape toți suntem expuși la poluarea atmosferică.
Fie că trăiești într-o zonă rurală sau urbană,
fie că locuiești într-o țară bogată sau săracă,
creierul fiecăruia, inclusiv al vostru,
este în pericol.
Ca medic,
mi-am dedicat mai mult de 20 de ani
din viața mea profesională
pentru crește conștientizarea problemelor de sănătate publică,
riscurile sănătății publice,
la Organizația Mondială a Sănătății
și știu că informația e acolo, la fel și soluțiile.
Bineînțeles, unele locuri sunt mai poluate decât altele,
dar aceasta e o problemă mondială
și niciun individ, niciun oraș, grup, țară sau regiune
nu o va putea rezolva individual.
Avem nevoie de angajamente și acțiuni foarte puternice din partea tuturor:
societatea civilă,
sectorul privat,
chiar și indivizii.
Cu toții avem un rol.
Da, trebuie să influențăm modul în care consumăm,
felul în care facem naveta,
modul în care ne folosim energia.
Și partea bună e că toate aceste soluții sunt accesibile.
Problema e că dacă amânăm acțiunea cu o zi,
s-ar putea să fie mii de vieți pe care le vom pierde,
dar dacă o amânăm un an,
am putea pierde din nou 7 milioane de oameni.
Deci, fiecare factor de decizie, fiecare politician,
trebuie să fie conștient de consecințele asupra sănătății oamenilor
a amânării deciziilor.
De fapt,
nu e prima dată în istorie
când ne confruntăm cu riscurile acestui ucigaș invizibil.
Aceasta e Londra în 1952,
și așa cum s-a procedat în Londra în anii '50 și '60,
guvernele și orașele
au trebuit să acționeze urgent pentru a opri impactul teribil al poluării.
Fiecare politician trebuie să știe că amânarea a ceea ce ei numesc măsuri dure
precum reducerea traficului în orașe sau investiții în transportul public
și promovarea mersului pe bicicletă în orașe,
investiții în energie regenerabilă,
promovarea energiei verzi pentru gătit, răcire
transport și încălzire
sunt soluții foarte inteligente,
pentru că, de fapt, reduc emisiile,
îmbunătățesc calitatea aerului în conformitate cu standardele OMS,
care sunt standardele ce ne protejează.
De fapt, toți politicienii au nevoie de aceste angajamente foarte puternice,
și de voință politică,
dar avem nevoie de ele acum.
Aceia care nu reușesc, care amână acțiunea,
chiar au fost dați în judecată și li s-a solicitat să-și apere poziția,
Dar, de acum înainte,
niciun politician nu va mai spune: „Nu am știut.”
Deci întrebarea este:
câte vieți,
reducere a calității vieții
și pierdere a puterii creierului nostru
mai putem accepta?
Dacă răspunsul este : „Niciuna”,
vă voi cere asta:
cât timp creierele noastre mai funcționează, cât mai suntem inteligenți,
vă rog să vă exercitați drepturile, puneți presiune pe politicieni
și asigurați-vă că acționează pentru a opri sursele de poluare a aerului.
E primul lucru pe care trebuie să îl facem pentru a ne proteja
și pentru a ne proteja scumpul nostru creier.
Vă mulțumesc foarte mult!
(Aplauze)