Postoji nešto što očajnički trebamo
što ne možemo prestati raditi:
to je disanje.
Želite li pokušati?
Zašto ne prestanemo disati zajedno
na, recimo, 10 sekundi.
Je li to okej?
Idemo to uraditi.
Pripremite se... okej, sad!
Uf, teško je, zar ne?
Pa, ovo je nevjerovatan broj
koji će ponovo oduzeti vaš dah:
sedam.
Sedam čega?
Sedam miliona preranih smrti godišnje
izazvano je izlaganjem lošem kvalitetu zraka koji dišemo.
Zamislite - to je kao da cijelo stanovništvo mog dragog Madrida
bude istrijebljeno u jednoj godini.
I možda se pitate:
Je li ova informacija iznešena?
Je li ova informacija publicirana, distribuirana?
Pa, jeste.
Trenutno imamo više od 70,000 znanstvenih radova
koji istražuju vezu između zagađenja zraka i našeg zdravlja,
i globalni mediji su se redovno bavili ovim pitanjem.
Zapravo, u veoma kratkom periodu,
saznali smo
da zagađenje zraka ima negativan uticaj
na skoro sve naše glavne organe.
Počnimo od pluća.
Kada razmišljamo o zagađenju zraka, uvijek pomislimo na pluća.
Zapravo, svaki put kada udahnemo,
udišemo štetne zagađivače,
i naša jadna roze, voljena pluća
pate zbog svega toga.
Tokom prethodnih 10 godina,
sastavili smo dosta našeg znanja o tome šta se tu desilo,
ali da vam prvo kažem šta je to zagađenje zraka.
Okej, zagađenje zraka je veoma složena mješavina
čvrstih čestica,
tečnih kapljiica
i gasovitih hemikalija.
Zamislit ovu smjesu
koja možda dolazi iz izvora poput izgaranja goriva u domaćinstvu
ili industrije ili saobraćaja
ili mnogih drugih unutrašnjih i spoljašnjih izvora.
I, naravno, različiti izvori zagađenja
stvorit će različite smjese zagađivača.
Poenta je da se sve ove štetne materije,
mogu kombinirati na različite načine.
Uzmimo, na primjer, česticu prašine.
Može biti smjesa koja će sadržati -
pogledajte ovaj koktel -
prašinu sa tla i ceste,
morsku so,
štetne metale,
dizel smog,
nitrate i sulfate,
i svi ovi štetni otrovi, ovaj ukusni koktel,
prolazi kroz naša pluća svaki dan,
i konstantno smo izloženi ovom zagađenju zraka,
jer ne možemo prestati disati.
Mislim, možemo na 10 sekundi, ali ne više od toga.
Ne možemo prestati disati
i, pored toga,
treba nam, svakog dana, oko 10,000 litara zraka.
Rekli smo da je sedam miliona smrtnih slučajeva
izazvano zagađenjem zraka svake godine.
Paničarimo li?
Jesmo li mirni?
Proglašavamo li nacionalnu katastrofu, globalno vanredno stanje?
Pa, ne, zapravo sebi postavljam ovo pitanje svaki dan:
Šta se dešava?
Ali evo nečeg što će nas možda natjerati da brže reagujemo.
Zagađenje zraka ne utiče samo na naša pluća.
Utiče i na naš mozak.
Ovo je naš mozak.
Predivan.
Svi ga imamo.
Svi ga trebamo.
Nadam se da ga svi koristimo -
(Smijeh)
neki više od drugih.
I u posljednjih 10 godina,
istraživanje o povezanosti zagađenja zraka
i zdravlja našeg mozga
znatno je povećano,
tako da se naš mozak sada možda dimi.
Ali da vam kažem dokaze,
ono što znamo do sada o zagađenju zraka u našem mozgu.
Prvo, postoje novi dokazni materijali
o potencijalnim štetnim efektima
zagađivača zraka
na naš centralni nervni sistem.
Ali idemo nazad na štetne čestice.
Sjećate se?
Ostavili smo ih kod pluća,
uživajući u životu,
zagađujući sve.
Ali sada i najmanje od njih,
mogu ući u naš krvotok,
i iz krvotoka, srce ih pumpa,
i mogu doći u sve dijelove tijela,
prijete svim organima,
uključujući mozak.
Govorili smo da zagađenje zraka nema granice,
i to se odnosi i na naše tijelo,
jer zagađivači zraka će proći kroz placentalnu barijeru
i doći do fetusa i izmijeniti moždanu koru naše djece
čak i prije nego što udahnu prvi put.
Drugo, nekoliko istraživanja je pokazalo
da će i prenatalno i u ranom djetinjstvu dugotrajna izloženost zagađenom zraku
imati negativan uticaj na nervni razvitak,
imat će niže rezultate na kognitivnom testu,
i također postojat će uticaj, negativan uticaj,
na neke poremećaje ponašanja poput autizma
i poremećaje pažnje, odnosno hiperaktivnost.
Pored toga, neki dokazi kažupokazuju
da će dugotrajna izloženost mozga djece i mlađih osoba
česticama prašine
izazvati neke reakcije poput upale mozga,
izazivajući tako neuralni odgovor
i, također, dovodeći do stvaranja više proteinskih plakova
koji akumuliraju,
i koji mogu povećati rizik od bolesti
poput Alzhajmerove ili Parkinsonove.
Ironično je da, zar ne?
Ulažemo u budućnost naše djece,
šaljemo ih u škole svaki dan da proširuju svoje znanje,
zajednica ulaže u njihovu edukaciju,
a zrak koji udišu dok čekaju školski autobus
utiče negativno na razvoj njihovog mozga.
Idemo na treće: Šta sa odraslima?
Prema dokazima nedavnog istraživanja,
dugotrajno izlaganje prašini će izazvati kognitivni pad
kod sudionika istraživanja kako stare.
I ne samo to,
ako ih dugotrajno izložite, veoma finim česticama prašine,
mozak će im stariti brže,
i imat će više šanse
da dobiju male, tihe udare.
Posljednje - i neću vam davati više dokaza
jer postoji ih mnogo -
neka epidemiološka istraživanja na modelima životinja
pokazuju da bi mogao postojati povećan rizik od demencije
pri stalnom izlaganju zagađivačima zraka.
Tako da, skoro smo svi izloženi zagađenju zraka.
Bilo da je to u ruralnoj sredini ili urbanoj sredini,
bilo da živite u zemlji visokog dohotka ili zemlji niskog dohotka,
svačiji mozak, uključujući vaš,
je na riziku.
Kao medicinski doktor,
posvetila sam posljednjih više od 20 godina
mog profesionalnog života
da povećam svijest o problemima u javnom zdravstvu,
rizicima javnog zdravstva,
u SZO,
i znam da je znanje tu, kao i rješenja.
Naravno, neka mjesta su zagađenija od drugih,
ali ovo je globalni problem,
nijedan pojedinac, nijedan grad, nijedna grupa, nijedna država, niti regija
ne može ga riješiti sama.
Trebamo veoma jaku posvećenost i veoma jaku borbu svih nas:
civilnog društva,
privatnih sektora,
čak i pojedinaca.
Svi imamo ulogu za odigrati.
Da, trebamo djelovati na način na koji konzumiramo,
na način na koji putujemo,
na način na koji koristimo energiju.
A dobra stvar je to što su sva ova rješenja dostupna.
Pitanje je, ako odgodimo djelovanje za jedan dan,
moglo bi doći do toga da izgubimo hljade života,
ali ako odgodimo za jednu godinu,
mogli bismo ponovo izgubiti sedam miliona.
Tako da svaki donosilac zakona, svaki političar
mora biti svjestan posljedica odgađanja njihovih odluka
na ljudskom zdravlju.
Zapravo,
ovo nije prvi put u historiji
da smo se suočili sa rizikom ovog nevidljivog ubojice.
Ovo je London u 1952,
i kao što je urađeno u Londonu u '50.-im i '60.-im,
vlade i gradovi,
moraju hitno poduzeti mjere da zaustave strahoviti uticaj zagađenja zraka.
Svaki političar mora znati da odgađanje kako ih oni nazivaju, strogih mjera,
poput smanjenja saobraćaja u gradovima ili ulaganja u javni prevoz
i zalaganje u promoviranju biciklizma u gradovima
ulaganje u obnovivu energiju,
promoviranje čišće energije za kuhanje, hlađenje
i transport i grijanje
su rješenja koja su veoma pametna,
jer, zapravo, smanjuju emitovanje,
poboljšavaju kvalitetu traka u skladu sa SZO standardima,
a to su standardi koji će nas zaštititi.
Tako da, svi političari koje trebamo ove snažne političke obaveze
i politička volja,
ali sve od toga sada.
Oni koji nisu uspjeli, koji su odgađali mjere,
od njih su čak tražili da brane svoj stav u sudu.
I od sada,
nijedan političar neće moći da kaže, "Nisam znao."
Pitanje je:
Koliko života,
gubitaka na kvaliteti života
i gubitaka na moći našeg mozaka
smo spremni da prihvatimo?
Ako je odgovor "nijedan,"
tražit ću od vas,
dok naši mozgovi još uvijek rade, dok smo još uvijek inteligentni,
molim vas da tražite svoja prava, stavite pritisak na vaše političare
i osigurajte da će poduzeti mjere da zaustave izvore zagađenja zraka.
Ovo je prva stvar koju trebamo napraviti da zaštitimo sebe
i da zaštitimo naš predivni mozak.
Hvala vam najljepša.
(Aplauz)