Уявімо, що це ви. Ви насолоджуєтесь чудовим сонячним днем
і ви вирішили зробити глибокий ковток повітря.
Звісно, коли я кажу "повітря", ви напевно відразу думаєте про оксиген,
ту складову повітря, яку ми, люди, потребуємо для життєдіяльності.
Тож ви робите глибокий вдих. Припустимо, що вдихаєте ви ротом.
Ви робите глибокий вдих ротом.
Далі припустимо, що ви робите другий глибокий вдих,
але цього разу через ніс.
Ви вирішите: "Це два абсолютно різних способи отримати повітря".
Ось як це виглядає, якщо подивитися на рот і ніс.
Не схоже, щоб у них було багато подібного.
Але правда в тому, що якщо прослідувати шляхом повітря,
то виявиться, що воно проходить у той самий спосіб.
Повітря попаде в горло, незалежно від того, як ви його вдихнете.
Ось у нас повітря, що поступає через ніс,
а ось те, що поступає через рот. Вони зустрічаються на задній стінці гортані.
Вони спускаються все нижче і нижче і рухаються до Адамового яблука.
Я трохи підніму зображення, щоб вам було краще видно.
Фактично повітря приходить сюди. Ви бачите Адамове яблуко.
Більше того, ви можете відчути власне Адамове яблуко.
Це досить цікава структура всередині вашого горла
і кожен її має. Це перше, що я хочу вам сказати,
що кожен, не лише чоловіки, а й жінки, мають Адамове яблуко.
Чому цю структуру так назвали? Тому що "Адам" це чоловіче ім'я,
а у чоловіків, зазвичай, Адамове яблуко більше, ніж у жінок.
Якщо ви намагаєтесь знайти його, то ось воно тут, така заглибина.
Якщо ви зможете знайти цю заглибину пальцями,
то будете знати, де знаходиться Адамове яблуко.
Це Адамове яблуко, воно допомагає нам контролювати наш голос.
Адамове яблуко має ще й іншу назву.
Інколи люди називають його голосовий апарат. Голосовий апарат.
Звісно, повітря проходить крізь голосовий апарат, який служить входом до трахеї.
Цей апарат фактично дозволяє мені регулювати висоту голосу,
за допомогою руху м'язів навколо Адамового яблука.
Тож це перша цікава властивість, на яку я хотів би звернути вашу увагу.
Я впевнений, що ви вже знали про це, але для цього ви застосовуєте саме голосовий апарат.
Повітря рухається далі, продовжуючи свою подорож вниз,
і та частина повітря, кисень, про яку ми згадуємо в першу чергу, також рухається
вниз. Воно дістанеться до легень.
Тобто після трахеї повітря попадає у дві легені - ліву і праву.
Це ліва легеня. Я напишу "Л", а це права, я напишу "П".
І ви одразу ж подумаєте: "Хвилинку! А хіба не навпаки?"
І тут я хочу нагадати вам, що я малюю зі сторони людини, а не з нашої сторони.
Ось чому тут я пишу "ліва", а тут "права".
А зараз рухаймося вперед, вписуючи іще дещо.
Як ми бачимо, легені не є ідентичними.
Вони виглядають трохи різними, наприклад, ось ця має три долі.
Права легеня має три долі, які називаються верхня, середня і нижня долі.
Ліва легеня має лише дві долі. Це є першою відмінністю між ними.
Іншою відмінністю є те, що у вас посередині є те, що ми називаємо серцевою вирізкою.
Вона знаходиться ось тут.
Причина, через яку її так називають, це те, що вона є маленькою плямою,
яка утворюється завдяки тому, що серце буквально виглядає звідси.
І в результаті вона ніби створює заглибину у легені, в якій знаходиться.
Серце займає трохи місця ось тут. Це у нас серце.
І в результаті формується заглибина. Ось у нас тут простір для серця.
З іншого боку у вас є дві долі, верхня і нижня.
Вони унікальні, ви можете бачити, що легеня ніби опустилась.
І ви хочете дізнатись, чи це ліва чи права легеня.
Для цього ви дивитеся на долі, на їх кількість або шукаєте серцеву вирізку.
Ось тут, навколо легень, у нас ребра.
Тут у нас ребра, а поміж ребер у нас з обох сторін реберні м'язи.
Знизу легень, знизу серця у нас є великий м'яз.
Фактично він йде сюди, я проведу його через слово "серце".
І він, по суті, стає підлогою.
Отже, серце і легені опускаються на цю підлогу, утворену м'язом,
і це м'яз називається діафрагмою. Тож діафрагма утворює підлогу.
А ребра утворюють стіни. Тож що ми отримаємо?
У нас є велетенська кімната зі стінами і підлогою.
Цю кімнату ми називаємо "грудною кліткою".
У цій кімнаті у нас знаходяться серце і легені.
Це все дуже добре, але я так і не показав, куди рухається повітря.
Я просто сказав, що воно йде в легені, а подальший шлях нас ніби не цікавить.
Давайте я постираю це все.
Я хочу показати вам, як це виглядатиме. Якщо б ви могли вдягти рентгенівські
окуляри і заглянути у ваші легені, ось що б ви побачили.
Ось ця чудова архітектура у найпростішому поясненні.
Мабуть, найпростіше буде уявити дерево,
уявити дерево, яке перевернули вверх ногами.
Отже, тут у вас гілки, які все розростаються і розростаються.
І якщо ви перевернете це дерево, то побачите, що воно нагадує наші легені.
Наші легені виглядають, як перевернуте дерево і ми навіть називаємо це,
усю цю структуру, ми називаємо бронхіальним деревом.
Тож коли ми дивимось на легені, вони здаються дуже складними і заплутаними.
Проте достатньо подумати про них, як про перевернуте дерево, як раптом
все стане простішим. Посередині у нас красивий стовбур,
ось він тут у нас, а тут пішло розгалуження.
Повітря рухається вниз по цьому стовбуру, цій трахеї, що починає розгалужуватись.
І кожна з цих кольорових ділянок, зелена і фіолетова, відповідають іншій долі.
Отже, зелена ділянка відповідає нижній долі ось тут, фіолетова відповідає верхній.
А на цій стороні у нас верхня, середня і нижня долі.
Я знаю, що це виглядає дивно, бо у нас повинно
бути трохи зелених гілок на місці середньої долі ось тут.
Оранжеві гілочки відповідають верхній долі ось тут.
Ось що ви повинні пам'ятати, це трохи дивно, але постарайтесь уявити собі це.
Пам'ятайте, у вас тривимірні легені.
Тому ми буквально дивимося на передню частину,
але, звичайно, ця середня доля йде назад.
І якщо ви підете назад, то зрозумієте, чому оранжеві гілки знаходяться саме тут.
Зараз давайте продовжимо цю подорож повітря, бо я хочу переконатися, що ми її
закінчимо. Уявімо, що ми взяли цю маленьку гілочку. Збільшимо її.
Ми збільшуємо її, збільшуємо, збільшуємо,
доки ви не зможете бачити її під мікроскопом, ви більше не зможете бачити
її на власні очі, але зможете під мікроскопом. Ось, як це виглядатиме.
Вона нагадуватиме нам купку пухирів.
І ці пухирі ми називаємо альвеолами. Альвеоли.
І повітря проникає у ці альвеоли.
Тут воно натикається на глухий кут і повертається назад.
І тоді ви його видихаєте. Ось як відбувається процес дихання.
Повітря проходить шлях від ротової порожнини аж до альвеол, робить поворот
на 180 градусів і повертається назад. Але перед цим. Дуже близько до альвеол
протікає кров. Ось вона прибуває сюди і тече назад сюди. А що ж потім?
Повітря виходить чи попадає у кров? Давайте поглянемо.
Ми маємо кисень, який попадає у кров, а з крові виходять шлаки і токсини.
Тож у вас будуть відходи вуглекислого газу виробленого клітинами.
І ці відходи попадають назад у альвеоли.
Тож зараз ви бачите, як кисень потрапляє з навколишнього середовища,
як він вдихається в легені, коли ви робите вдих,
як він рухається до альвеол, обмінюється з кров'ю.
Тоді ви видихаєте і випускаєте увесь вуглекислий газ.