Antibioticele: în spatele cortinei, ele susțin medicina modernă.
Le folosim pentru a trata boli infecțioase,
dar și pentru a facilita totul, de la chirurgie la chimioterapie,
la transplant de organe.
Fără antibiotice,
chiar și procedurile medicale de rutină pot duce la infecții ce amenință viața.
Iar noi suntem în pericol de a le pierde.
Antibioticele sunt substanțe chimice care previn proliferarea bacteriilor.
Din nefericire, unele bacterii au devenit rezistente
la toate tipurile de antibiotice existente.
În același timp, am încetat să descoperim antibiotice noi.
Totuși, există speranța că putem rezolva problema.
Dar mai întâi, cum am ajuns în această situație?
Primul antibiotic folosit în masă a fost penicilina,
descoperită în anul 1928 de Alexander Fleming.
În discursul de acceptare a Premiului Nobel din 1945,
Fleming a avertizat omenirea că rezistența bacteriilor la antibiotice are potențialul
de a distruge miracolul antibioticelor.
Avea dreptate: în anii 1940 și 1950,
bacteriile rezistente începeau deja să apară.
De atunci și până în anii '80,
companiile farmaceutice au contracarat problema rezistenței
prin descoperirea multor antibiotice noi.
La început, acesta a fost un succes, și a fost și o afacere profitabilă.
În timp, câteva lucruri s-au schimbat.
Nou descoperitele antibiotice erau deseori eficiente
doar pentru un spectru îngust de infecții,
pe când primele antibiotice avuseră un spectru larg de aplicare.
Aceasta nu este o problemă în sine, dar înseamnă totuși
că puteau fi vândute mai puține doze de antibiotic,
ceea ce le făcea mai puțin profitabile.
În trecut, antibioticele erau prescrise în exces,
inclusiv pentru infecții virale asupra cărora nu aveau niciun efect.
Odată cu reevaluarea prescripțiilor, un lucru bun în sine, au scăzut vânzările.
În același timp, companiile au început să creeze noi medicamente
care să fie administrate pe tot parcursul vieții,
precum medicamentele pentru tensiune sau colesterol,
iar, mai târziu, medicamentele pentru combaterea anxietății și depresiei.
Pentru că sunt administrate pe termen nedeterminat, sunt mai profitabile.
Până spre mijlocul anilor '80, niciun tip de antibiotic nou nu a fost descoperit.
Cu toate acestea, bacteriile au continuat să capete rezistență și să o transmită
între ele, folosind informațiile genetice,
și chiar între specii.
Acum bacteriile rezistente la multe antibiotice sunt comune,
iar unele tulpini devin din ce în ce mai rezistente la antibioticele actuale.
Deci, ce putem face în această situație?
Trebuie să controlăm uzul antibioticelor, să creăm altele noi,
să combatem rezistența la antibioticele existente și la cele noi,
și să găsim noi modalități de a lupta contra infecțiilor bacteriene.
Cel mai mare consumator de antibiotice este sectorul agricol,
care folosește antibiotice nu doar pentru a trata infecții,
ci și pentru a promova creșterea animalelor.
Folosirea unui volum mare de antibiotice
crește expunerea bacteriilor la antibiotice
și astfel crește riscul ca bacteriile să dezvolte rezistență.
Multe bacterii comune pentru animale, precum salmonela, pot infecta și oamenii,
iar versiuni rezistente la antibiotice pot ajunge la noi prin lanțul trofic
și se pot răspândi prin intermediul comerțului internațional și transportului.
În privința noilor antibiotice,
natura ne oferă cei mai promițători compuși.
Organisme precum alți microbi și fungi care au evoluat timp de milioane de ani
pentru a trăi în medii competitive,
ceea ce înseamnă că ei conțin adesea compuși antibiotici
care le oferă un avantaj în competiția cu anumite bacterii.
Putem de asemenea combina antibiotice cu molecule care inhibă rezistența.
O modalitate prin care bacteriile dezvoltă rezistență e prin secreția de proteine
care degradează antibioticul.
Prin acoperirea antibioticului cu molecule care blochează degradarea,
antibioticul poate fi eficient.
Bacteriofagii, virusuri care atacă bacterii, dar nu afectează oameni,
sunt o cale promițătoare către combaterea infecțiilor bacteriene.
Dezvoltarea de noi vaccinuri pentru infecții comune,
poate preveni boala apariția bolii.
Cea mai mare provocare rămâne însă finanțarea,
care la momentul actual este inadecvată în toată lumea.
Antibioticele nu aduc suficient profit, așa că marile companii farmaceutice
au oprit dezvoltarea lor.
Între timp, companii mai mici care dezvoltă cu succes noi antibiotice
deseori ajung în faliment, precum start-upul american Achaogen.
Noi tehnici terapeutice, precum bacteriofagii și vaccinurile
se lovesc de aceeași problemă fundamentală precum antibioticele tradiționale:
dacă funcționează, sunt folosite doar o dată,
ceea ce nu produce suficienți bani.
Iar pentru a contracara rezistența pe termen lung,
va trebui să folosim noile antibiotice cu mare grijă,
diminuând chiar mai mult profiturile celor care le creează.
O posibilă soluție ar fi să privim profitul dincolo de volumul de vânzări.
Spre exemplu, Marea Britanie testează un model
prin care serviciile medicale plătesc cotizații pentru antibiotice.
În timp ce guvernele caută moduri de a stimula dezvoltarea antibioticelor,
aceste programe sunt încă la început.
Țările din toată lumea trebuie să facă mai multe,
însă prin investiții suficiente în dezvoltarea de noi antibiotice
și utilizare controlată a antibioticelor existente,
încă putem să combatem rezistența.