Antibiòtics: entre bastidors fan possible gran part de la medicina moderna.
Els utilitzem per curar malalties infeccioses,
però també per facilitar amb seguretat
tractaments com la cirurgia, la quimioteràpia
o els trasplantaments d'òrgans.
Sense antibiòtics,
fins i tot procediments mèdics rutinaris
poden comportar infeccions fatals.
I correm el perill de perdre'ls.
Els antibiòtics són substàncies químiques que prevenen el creixement dels bacteris.
Malauradament, alguns bacteris s'han fet resistents
a tots els antibiòtics que existeixen avui dia.
I a la vegada, hem deixat de descobrir-ne de nous.
Tot i això, podem tenir esperances de superar aquest problema.
Però abans de res, com hem arribat a aquesta situació?
El primer antibiòtic que es va utilitzar extensament
va ser la penicil·lina, descoberta el 1928 per Alexander Fleming.
En el seu discurs d'acceptació del Premi Nobel el 1945,
Fleming va advertir que la resistència dels bacteris podia arruïnar
el miracle dels antibiòtics.
Tenia raó: en els anys 1940 i 50
van començar a aparèixer bacteris resistents.
Des d'aleshores fins als anys 1980
les farmacèutiques van contrarestar el problema de la resistència
descobrint molts antibiòtics nous.
Primer, això va ser un projecte molt exitós i rendible.
Al cap del temps, algunes coses van canviar.
Els antibiòtics nous que es descobrien només eren efectius
amb un nombre reduït d'infeccions,
mentre que els primers s'havien pogut aplicar extensament.
Això en si no era un problema,
però feia que es poguessin vendre menys dosis d'aquests medicaments,
la qual cosa els feia menys rendibles.
Al començament, es receptaven massa antibiòtics
fins i tot per infeccions víriques contra les quals no tenien efecte.
Es va augmentar el control de receptes, però també van baixar les vendes.
Al mateix temps, algunes empreses van començar a desenvolupar més fàrmacs
que els pacients prenen de per vida,
com medicaments per a la pressió arterial i el colesterol
i més tard antidepressius i ansiolítics.
Com que es prenen indefinidament, aquests fàrmacs són més rendibles.
A mitjans dels anys 1980, no s'havien descobert nous antibiòtics químics.
Però els bacteris continuaven adquirint resistència i estenent-la
quan compartien informació genètica entre bacteris individuals
i fins i tot entre espècies.
Ara els bacteris resistents a molts antibiòtics són comuns,
i algunes soques són cada vegada més resistents a tots els fàrmacs existents.
Així, doncs, què hi podem fer?
Hem de controlar l'ús dels antibiòtics existents, crear-ne de nous,
combatre la resistència a medicaments existents i nous,
i buscar noves maneres de lluitar contra les infeccions bacterianes.
El consumidor més important d'antibiòtics és l'agricultura,
que utilitza els antibiòtics no només per tractar infeccions
sinó per accelerar el creixement dels animals destinats al consum.
Utilitzar grans volums d'antibiòtics
augmenta l'exposició dels bacteris als antibiòtics
i per això també les possibilitats de desenvolupar resistència.
Bacteris comuns en animals, com la salmonel·la, també infecten humans,
i les versions resistents es passen a través de la cadena alimentària
i s'escampen a través del comerç internacional i les xarxes de viatge.
Pel que fa a descobrir nous antibiòtics,
la natura ofereix els nous compostos més prometedors.
Organismes com altres microbis i fongs han evolucionat durant milions d'anys
per viure en entorns competitius
això vol dir que sovint contenen compostos d'antibiòtics
que els donen un avantatge de supervivència sobre alguns bacteris.
També podem cobrir antibiòtics amb molècules que inhibeixin la resistència.
Una via dels bacteris per adquirir resistència és amb proteïnes pròpies
que deterioren el medicament.
Si es cobreix l'antibiòtic amb molècules que bloquegen els degradants,
l'antibiòtic pot fer la seva feina.
Els fags, uns virus que ataquen els bacteris, però no afecten els humans,
són una possible via prometedora per combatre infeccions bacterianes.
Mentrestant, la creació de vacunes per a infeccions comunes
pot contribuir a prevenir malalties.
El gran repte de tots aquests mètodes és el finançament,
que per desgràcia és insuficient a tot el planeta.
Els antibiòtics són tan poc rendibles que moltes de les grans farmacèutiques
han deixat de desenvolupar-los.
Mentrestant, empreses més petites que comercialitzen nous antibiòtics amb èxit
sovint encara fan fallida, com l'empresa emergent americana Achaogen.
Les noves tècniques terapèutiques com fags i vacunes
tenen el mateix problema de base que els antibiòtics tradicionals:
si funcionen bé, es fan servir només una vegada,
cosa que fa difícil fer diners.
I per contrarestar la resistència a llarg termini,
haurem d'utilitzar nous antibiòtics amb moderació,
cosa que reduirà encara més els beneficis dels seus creadors.
Una possible solució és canviar els beneficis del volum d'antibiòtics venuts.
Per exemple, el Regne Unit està provant un model
en què els proveïdors de serveis mèdics compren subscripcions d'antibiòtics.
Mentre els governs busquen noves vies per incentivar el desenvolupament,
aquests programes encara es troben en les primeres fases.
Els països d'arreu del món hauran de fer molt més
però si s'inverteix en el desenvolupament d'antibiòtics
i en l'ús controlat dels fàrmacs actuals,
encara podem guanyar la resistència.