Ülök egy bárban pár barátommal –
igazából egy házaspárral.
Van két kisgyerekük,
összesen hét tudományos fokozatuk,
elég zakkantak és nyúzottak, de amúgy igazán jó fejek.
És felteszik nekem a kérdést, amit a legtöbben nekem szoktak szegezni.
Hogy: "Mondd csak, Emily,
más párok hogyan tartanak fenn szenvedélyes szexuális kapcsolatot
több évtizeden keresztül?
Szexológus vagyok, ezért szoktak efféléket kérdezgetni a barátaim,
és én is akkora kocka vagyok, mint ők.
Imádom a tudományt, ezért tudok valamiféle válasszal szolgálni a kérdésre.
A kutatások kellően bizonyítják,
hogy azokban a párokban, akik évtizedeken át
szenvedélyes kapcsolatot tudnak fenntartani,
van két közös vonás.
Még mielőtt elmondanám nekik, mi is ez a két vonás,
ki kell térnem arra, hogy mi nem jellemző rájuk.
Nem olyan párok, akik gyakran szexelnek.
Szinte egyikünk sem szexel gyakran.
Túlhajszoltak vagyunk.
Azok a párok nem ragaszkodnak a vad, izgalmas szexhez.
Egy új tanulmány szerint azoknál a pároknál,
akiknél leginkább kimutatható,
hogy erős szexuális és kapcsolati elégedettségben élnek,
nem az a legárulkodóbb,
hogy milyen fajta szexet űznek,
vagy hogy milyen gyakran és hogy hol szexelnek,
hanem hogy becézgetik-e egymást szex után.
Ők nem feltétlenül olyan párok,
akik alig bírják ki anélkül, hogy fognák egymás kezét.
De akad köztük ilyen is.
Azt élik át, amit egyes kutatók spontán vágynak hívnak.
Ez olyan, mintha egyszerre csak felbukkanna a semmiből.
Erika Moen rajzoló, aki a könyvemet illusztrálta,
úgy jeleníti meg ezt a vágyat, mint a nemi szervekre lecsapó villámot.
Bumm! – és váratlanul elönt a vágy.
Ez a nemi vágy átélésének teljesen normális, egészséges módja.
De van ennek egy másik egészséges módja is.
Úgy hívják: reszponzív vágy.
A spontán vágy olyan, mintha a gyönyörre várva bukkanna fel,
a reszponzív vágy viszont a gyönyörre adott reakció.
Christine Hyde, egy New York-i szexuálterapeuta
megtanította nekem a kitűnő metaforát, amit klienseinél alkalmaz.
Azt mondja, képzeljük el, hogy a legjobb barátunk buliba hív.
Elfogadjuk, mert ő a legjobb barátunk, és mert szeretjük a jó bulikat.
Aztán, ahogy közeleg a buli időpontja, elgondolkodunk:
"Jajjaj, biztos dugó lesz.
Ki vigyáz majd a gyerekre?
Biztos, hogy ki akarok én öltözni,
és elszúrni a hétvégémet?
Aztán mégis kiöltözünk, és megjelenünk a partin,
majd mi történik?
Jól érezzük magunkat.
Ha élvezzük a partit,
akkor azt bizony jól tesszük.
Szexuális kapcsolat esetén ugyanez a helyzet.
Csinosan felöltözünk,
megoldjuk a gyerekfelügyeletet,
befekszünk az ágyba,
összebújunk a társunkkal,
engedjük testünket felébredni, és újra felidézzük:
"Igen! Ez annyira jó!
Úgy szeretem a párom!"
Ez a reszponzív vágy.
És ez azon párok megértésének a titka,
akik régóta fenn tudják tartani erős szexuális kapcsolatukat.
Ugyanis – és itt mondom el a barátaimnak,
mi az erős szexuális kapcsolatban élők két legfőbb jellemzője –
az egyik az, hogy kapcsolatuk szoros barátságra épül.
Teljesen megbíznak egymásban.
Sue Johnson,
kapcsolatkutató, terapeuta,
az érzelemfókuszú terápia kifejlesztője
e kérdésbe sűríti a bizalom lényegét:
Mindig mellettem állsz?
És ami a lényeg, érzelmileg mindig számíthatok rád?
A barátok mindig számíthatnak egymásra.
Ez az egyik.
A másik, hogy a szex fontos szerepet tölt be az életükben.
Úgy ítélik, hogy jelentős elem a kapcsolatukban.
Inkább minden más várhat –
a gyerekeik, akiket nevelnek, a munkáik, amiket el kell végezni,
a többi családtag, akikkel foglalkozni kell,
a barátaik, akikkel szívesen lógnának együtt.
Isten ments, hogy beérnék holmi tévézéssel, vagy aludni mennének.
Félre mindezekkel, teremtsenek védett teret maguknak,
melyben ágyba bújhatnak,
és összesimulhatnak a társukkal.
És ennyi:
legjobb barátok,
fontos nekik a szex.
Ezt mondtam tehát barátaimnak a bárban.
Hogy legjobb barátok, fontos a szex, elmondtam nekik a partis metaforát.
Elmondtam, hogy bújjanak hozzá a párjukhoz.
És ekkor egyikük felsóhajtott: "Fúúúj!"
(Nevetés)
Én meg: "Na látod, ez a gond veled!"
(Nevetés)
Nem az volt a gond, hogy ne akartak volna elmenni a partira.
Ha csak a spontán vágy hiányzik ehhez,
akkor tudják, mi a teendő:
kapják magukra a csini ruhát, és irány a parti!
Ha jól érzik ott magukat, akkor jól csinálják.
A gondjuk abból adódott,
hogy a lány nem szerette a felkínált ételeket,
sem az ott elhangzó zenéket,
és abban sem volt biztos, jól érzi-e magát
a parti többi résztvevőjének társaságban.
És mindig így van:
jó emberek, szeretik egymást, de a nemi életük egy csőd.
Ezeknek a pároknak, ha elszánják magukat szexterápiára,
a terapeuta valószínűleg azt mondja: álljanak fel,
és lépjenek egymástól olyan távol,
amennyit kényelmesnek éreznek,
ekkor az elhidegültebb fél akár hat méterre is elhátrálhat.
És ebben az az igazi probléma, hogy az a tér köztük nem üres.
Hetek, hónapok vagy még több idő tartalma tölti ki:
ez pedig a "Nem figyelsz rám",
és "Nem tudom, mi a baj velem, de az, hogy kritizálsz, nem segít",
"ha szeretnél, megtennéd", "nem számíthatok rád".
Évek is eltelhetnek ezekkel a súlyos érzésekkel.
Könyvemben igazán butuska metaforát használok:
álmos sünökként ábrázolom a súlyos érzéseket,
melyeket addig táplálunk, míg módot nem találunk a kiszabadításukra,
azáltal, hogy kedves együttérzéssel fordulunk feléjük.
És azoknál a pároknál, akik küszködnek az erős szexuális kapcsolatukért,
a köztük lévő távolságot ezek az álmos sünök népesítik be.
Ez minden régóta fennálló kapcsolatban előfordulhat.
Lehet, hogy önök is álmos süntüskét növesztenek,
ami önök és párjaik közé ékelődik.
Nem az a különbség
a szexuálisan jól működő és a problémás párkapcsolatok között,
hogy átélik-e vagy sem ezeket a súlyos, bántó érzéseket,
hanem hogy képesek-e kedves együttérzéssel fordulni
ezen érzéseik felé,
úgy, hogy felszabadítják ezeket,
és visszatalálnak egymáshoz.
Barátaim a bárban azzal szembesültek, hogy nem az az igazi kérdés:
"Hogyan tarthatunk fenn szilárd kapcsolatot?"
hanem: "Hogyan találjunk vissza egymáshoz?"
És igen, a tudomány választ ad a kérdésre,
de 25 éve vagyok szexológus,
és egyvalamit megtanultam:
Néha, Emily, hagyd a tudományt,
foglalkozz a sünökkel!
Így aztán magamról meséltem a barátaimnak.
Hosszú hónapokig dolgoztam a nők szexuális elégedettségéről szóló tudományos köteten.
Minden áldott nap a szexen járt az eszem,
de annyira kikészített ez a projekt,
hogy semmi, de semmi kedvem nem maradt arra, hogy csak kicsit is szexeljek.
Aztán hónapokon át csak utazgattam,
előadásokat tartottam bárkinek,
akit érdekel a nők ideális nemi életének tudománya.
Aztán, mire hazaértem, tudják, amiről beszéltem:
bulira készen, ágyba bújva,
a páromhoz simulva,
addigra olyan kimerült és feldúlt voltam, hogy sírni tudtam volna, és elaludtam.
Az elszigeteltség hónapjai
félelmet, magányt és frusztrációt szültek.
Egy egész sünhadsereg!
Úgy éreztem, a kedvesem, akit szeretek és csodálok,
mérföldekre került tőlem.
De...
mégis velem volt.
Mindegy, mennyi súlyos érzést éltem át,
ő kedves együttérzéssel fordult felém.
Soha nem fordított hátat nekem.
És mi is volt a másik jellegzetessége azoknak a pároknak,
akik szilárd szexuális kapcsolatban élnek?
Hogy igen fontos nekik a szex.
Jelentős helyet foglal el a kapcsolatukban,
és mindenképp megtalálják a módját annak, hogy sort keríthessenek rá.
Elmondtam a barátaimnak, amit Peggy Kleinplatz szexológus tanácsolt.
Ő felteszi a kérdést: Milyen típusú szexre érdemes vágyakozni?
A párom és én kapcsolatunk minőségére figyeltünk,
meg arra, hogy mit hoz az életünkbe,
és befogadtuk az álmos süncsaládot,
akiket hazavittem.
És úgy ítéltük: megérte.
Úgy ítéltük – azt választottuk –, hogy mindenképp megtaláljuk saját utunkat,
mindegyik álmos sünre odafigyelünk,
azokra a nehéz, fájó érzésekre,
gyengéd együttérzéssel fordulunk feléjük,
felszabadítjuk őket, így visszatalálunk
a kapcsolatunk szempontjából legfontosabb pontokhoz.
Nem ez a szokásos történet
a hosszútávú kapcsolatok szexuális vágyának működéséről.
De aligha lehet valami romantikusabb,
izgatóbb,
mint az az érzés, hogy kiválasztottak vagyunk,
mert elég fontosnak bizonyul a kapcsolatunk,
még azután is, hogy átitattam azzal a sok súlyos érzéssel.
Hogyan tartsunk fenn szilárd szexuális kapcsolatot tartósan?
Nézzenek kedvesük szemébe,
és mindig vissza fognak találni egymáshoz.
Köszönöm.
(Taps)