חואנה רמירז דה אסבאחה ישבה לפני פאנל של תאולוגים מוכרים,
חברי מושבעים, ומתמטיקאים.
המשנה למלך של ספרד החדשה הזמין אותם כדי לבחון את הידע של האשה הצעירה
על ידי העלאת השאלות הקשות ביותר שהם יכלו להעלות.
אבל חואנה ענתה בהצלחה על כל אתגר,
ממשוואות מורכבות לשאלות פילוסופיות.
צופים דימו את הסצנה לאחר מכן
ל"שייטת מלכותית שמתגוננת בפני כמה סירות קאנו."
האשה שעמדה בפני החקירה הזו נולדה באמצע המאה ה 17.
באותו זמן, מקסיקו היתה קולוניה ספרדית במשך יותר ממאה,
מה שהוביל למערכת מעמדות מורכבת ורבודה.
הסבים מצד האם של חואנה נולדו בספרד,
מה שעשה אותם חברים במעמד הכי נחשב במקסיקו.
אבל חואנה נולדה מחוץ לנישואין, ואביה - קפטן צבאי ספרדי -
עזב את אמה, דונה איזבל, לגדל את חואנה ואחיותיה לבדה.
למרבה המזל, המשאבים המתונים של סביה
הבטיחו למשפחה קיום נוח.
ודונה איזבל הציבה דוגמה חזקה לבנותיה,
כשניהלה בהצלחה את אחת מהאחוזות של אביה,
למרות האנלפבתיות שלה והמיזוגניה של אותו זמן.
אולי זה היה התקדים שנתן השראה לביטחון העצמי של חואנה לכל חייה.
בגיל שלוש, היא עקבה בחשאי אחרי אחותה הגדולה לבית הספר.
כשהיא למדה מאוחר יותר שחינוך גבוה היה פתוח רק לבנים,
היא התחננה בפני אמה לתת לה להשתתף בתחפושת.
כשהבקשה שלה נדחתה, חואנה מצאה נחמה בספריה הפרטית של סבה.
עד תחילת ההתבגרות שלה, היא כבר שלטה בדיונים פילוסופיים, לטינית,
ובשפה האצטקית נהואט.
האינטלקט היקר של חואנה משך תשומת לב
מחצר המלוכה במקסיקו סיטי,
וכשהיא היתה בת שש עשרה,
המשנה למלך ואשתו לקחו אותה כחדרנית.
שם, המחזות והפואמות שלה סחררו והרתיחו את חצר המלוכה.
השיר הפרובוקטיבי שלה "גברים מטופשים"
ביקר באופן ידוע את המוסר הכפול הסקסיסטי,
זלזל באיך שגברים השחיתו נשים בעודם מאשימים אותן בחוסר מוסריות.
למרות המחלוקת, העבודה שלה עדיין נתנה השראה להערצה,
ואין ספור הצעות לנישואין.
אבל חואנה התעניינה יותר בידע מאשר בנישואין.
ובחברה הפטריארכלית של אותו זמן,
היה רק מקום אחד בו יכלה למצוא אותו.
הכנסיה, בעודה עדין תחת השפעה קנאית של האינקויזיציה הספרדית,
איפשרה לחואנה לשמור על העצמאות ועל המוניטין שלה
בעודה לא נשואה.
בגיל 20, היא נכנסה למנזר ההירונימייט בסנטה פאולה
וקיבלה את שמה החדש: סור חואנה אינס דה לה קרוז.
במשך שנים, סור חואנה נחשבה לאוצר מוערך של הכנסיה.
היא כתבה דרמות, קומדיות ומסות על פילוסופיה ומתמטיקה,
בנוסף למוזיקה דתית ושירה.
היא צברה ספריה מסיבית,
וביקרו אותה הרבה מלומדים בולטים.
בעודה משרתת כאוצרת המנזר וכארכיונאית,
היא גם הגנה על המחיה של האחיניות והאחיות שלה
מגברים שניסו לנצל אותן.
אבל הדיבור הפתוח שלה הביא אותה לבסוף לקונפליקט עם המיטיבים שלה.
ב 1690, בישוף פרסם את הביקורת הפרטית של סור חואנה על דרשה מכובדת.
בפרסום הזה,
היא הפציר בסור חואנה להקדיש את עצמה לתפילה במקום לויכוח.
היא ענתה שאלוהים לא היה נותן לנשים אינטלקט
אם הוא לא רצה שהן ישתמשו בו.
חילופי הדברים לכדו את תשומת הלב של הארכיבישופ השמרני של מקסיקו.
לאט לאט, סור חואנה הופשטה מכל התהילה שלה,
והכריחו אותה למכור את ספריה ולוותר על הכתיבה.
זועמת על הצנזורה הזו, אבל לא מוכנה לעזוב את הכנסיה,
היא חידשה בחוסר רצון את נדריה.
באקט אחרון של התנגדות, היא חתמה עליהם
"אני, הגרועה מכולן," בדמה שלה.
מנושלת מהלמידה שלה, סור חואנה התמקדה בעבודת צדקה,
וב 1695, היא מתה ממחלה בה נדבקה בעודה מטפלת באחיותיה.
היום, סור חואנה הוכרה כפמיניסטית הראשונה באמריקות.
היא היתה הנושא של אין ספור סרטים דוקומנטריים, ספרים, ואופרות,
והופיעה על שטר 200 הפזו של מקסיקו.
במילים של זוכה פרס הנובל אוקטביו פאז:
"זה לא מספיק להגיד שהעבודה של סור חואנה היא תוצר של ההסטוריה;
אנחנו חייבים להוסיף שההסטוריה גם היא תוצאה של עבודתה."