Nem harc folyik,
egy nő bentragadt a körben…
a nőt szexuális támadás éri.
Épp 3-4 kéz matat a bugyijában,
és 3-4 kéz van a blúza alatt is,
tíz férfi húzza szét őt tíz felől…
egy férfi most leveszi a nő cipőjét, hogy társa könnyedén lehúzhassa a bugyit.
Egy férfi fogja a nőt, és azt mondja, hogy megvédi,
pedig valójában ő is a bántalmazók közül való,
és az ő keze is a nő bugyijában matat.
egy férfi épp leveszi az alsónadrágját, hogy a nőnek adja,
egy másik pedig a kabátját teríti rá,
egy másik megpróbálja betakarni, miközben több tucatnyian próbálják a védelmezőket késekkel eltávolítani.
A segítségére siető férfiak sürgetik, hogy fusson, fusson,
a nő kiabál, megpróbálja nekik elmondani, hogy a körülötte levő férfiak nem segítenek neki
hogy visszatartják őt.
Fél, hogy elesik,
és valaki megint megpróbálja lehúzni a bugyiját.
De már senki sem hallja őt sikítani.
Ez a lány már levegőt sem kap a ráncigálástól, a lökdösődéstől.
Mindjárt elájul,
de szerencséje van, mert nincsen rajta sál, mint a másik nőn, akit majdnem megfojtottak a sáljával,
vagy mint a harmadik, akit késsel szúrtak meg,
vagy a negyediken és az ötödiken, akiket elraboltak autókkal, de ők nagy nehezen ki tudtak ugrani a kocsikból…
vagy mint az édesanya, akit gyermekei előtt erőszakotak meg.
Ezeket a nőket tömegek erőszakolták meg, mindenki szeme láttára.
Ezek a nők nem is remélték, hogy élve elhagyják ezt a kőrt.
Senki sem fog elmenni otthonaikba, hogy elmondják nekik, hogy hősök.
Mert senki sem akar tudni ezekről a nőkről.
Senki sem akar olvasni, hallani róluk, vagy látni őket.
De bennünket nem lehet elhallgattatni.
Nem hátrálunk meg.
Nem vonulunk vissza.
A Tahrir Téren és környékén tömegek erőszakolnak meg nőket.
Gyertek, álljunk ki az erőszaktevők ellen,
mert nem szeretnénk otthonainkban megbújni!
Ez a mi terünk, ez a mi forradalmunk, és utolsó lélekzetünkkel is harcolunk ebben a csatában.
Segíthetsz nekünk sokféle módon, légy önkéntes