Posledních deset let
se zabývám nestátními ozbrojenými skupinami:
teroristickými organizacemi, povstalci nebo milicemi.
Zaznamenávám, co takové skupiny dělají, když zrovna nestřílí.
Mým cílem je lépe těmto agresorům porozumět
a hledat způsoby, jak z konfrontací vymýtit
prvek násilí.
Pracuji v terénu a v knihovně a jsem politicky aktivní.
Řešit současné konflikty znamená nejprve pochopit nestátní ozbrojené skupiny,
protože válka se změnila.
Dříve byla válka bojem mezi státy.
To už neplatí.
Dnes je konfliktem mezi státy a nestátními útvary.
Tak například, z 216 mírových dohod
podepsaných v letech 1975 až 2011
jich 196 bylo uzavřeno mezi státem a nestátním útvarem.
Musíme těmto skupinám porozumět; a buď je zapojit do řešení konfliktu,
nebo je v něm porazit.
Jak na to?
Musíme vědět, co takové organizace udržuje v chodu.
Víme toho dost o tom, jak a proč bojují,
ale nikdo neřeší, co dělají, když zrovna nebojují.
Boj jde přitom ruku v ruce s politikou.
Jsou to dvě tváře téže organizace.
Nemůžeme těmto skupinám porozumět – natož je porazit –
pokud o nich nevíme všechno.
A současné ozbrojené skupiny jsou složité organizace.
Vezměme si libanonský Hizballáh,
který je známý násilnými útoky proti Izraeli.
Od svého vzniku na počátku 80. let
ale také založil politickou stranu,
síť sociálních služeb a vlastní armádu.
Podobně je to i s palestinským Hamásem,
který podniká sebevražedné protiizraelské útoky,
ale také od roku 2007 spravuje pásmo Gazy.
Střílením a zabíjením tedy činnost těchto skupin nekončí.
Zvládají toho víc.
Zřizují komplexní komunikační systémy:
rozhlasové stanice, televizní kanály,
internetové stránky a sociální média.
Tady máte časopis ISIS,
v angličtině, k náboru dalších členů.
Ozbrojené skupiny také investují do komplexního financování –
nejedná se o rabování, nýbrž o výdělečné podnikání,
zakládají například stavební společnosti.
Tyto aktivity jsou klíčové.
Umožňují daným skupinám nabývat na síle,
bohatnout,
nabírat nové členy a budovat si vlastní značku.
Ozbrojené skupiny dělají ještě něco:
budují silnější pouta s obyvatelstvem
tím, že investují do sociálních služeb.
Staví školy, provozují nemocnice,
zřizují profesní školicí programy či umožňují mikropůjčky.
Hizballáh nabízí všechny tyto služby a ještě víc.
Ozbrojené skupiny se také snaží získat si obyvatelstvo tím,
že mu nabídnou něco, v čem stát selhává:
ochranu a bezpečí.
Počátečnímu vzestupu Talibanu ve válkou zmítaném Afghánistánu
nebo vzniku ISISu můžeme porozumět,
podíváme-li se na snahy těchto skupin
zajistit obyvatelstvu bezpečí.
V těchto dvou konkrétních případech
bohužel muselo obyvatelstvo za bezpečnost
zaplatit příliš vysokou cenu.
Obecně ale zajištění sociálních služeb zaplňuje mezeru,
správní mezeru vytvořenou vládou,
díky které mohou tyto skupiny sílit
a zvětšovat svou moc.
Například volební vítězství palestinského Hamásu v roce 2006
nelze pochopit, pokud nevezmeme v potaz sociální práci této skupiny.
Jedná se o velmi komplexní záležitost,
přesto to jediné, na co se my na Západě soustředíme,
je násilí.
To ale pro pochopení síly, strategie
a dlouhodobé vize těchto skupin nestačí.
Jsou hybridní.
Získávají moc, protože zaplňují mezeru, která zůstala po vládě.
Mají jak ozbrojenou, tak politickou složku.
Zapojují se do násilného boje a zároveň poskytují vládu.
A čím jsou tyto organizace složitější a propracovanější,
tím hůře je lze považovat za protipól státu.
Jak tedy vnímat skupiny jako Hizballáh?
Spravují část území, vykonávají všechny své funkce,
starají se o odpadky a o splašky.
Je to stát? Je to rebelská skupina?
Nebo něco úplně jiného, něco nového?
A co ISIS?
Hranice jsou nejasné.
Žijeme ve světě států, nestátních skupin a něčeho mezi tím,
a čím slabší jsou státy, jako například ty na Blízkém východě,
tím více zasahují nestátní organizace, které zaplňují mezeru po státech.
Tohle je pro vlády důležité, neboť chtějí-li tyto skupiny porazit,
musí více investovat do nevojenských záležitostí.
Vyplnit tu správní mezeru
musí být hlavním bodem každého udržitelného přístupu.
Je to důležité také pro vytváření a udržování míru.
Porozumíme-li ozbrojeným skupinám lépe,
budeme lépe vědět, co nabídnout,
abychom podpořili přechod od násilí k nenásilí.
V tomto novém boji mezi státy a nestátními činiteli
sice vojenská síla může vyhrát některé bitvy,
nemůže nám ale přinést mír ani stabilitu.
Pro takový cíl
je třeba dlouhodobých investic do zaplňování bezpečnostních mezer,
správních mezer,
které těmto skupinám umožnily získat na popularitě.
Děkuji.
(Potlesk)