Želim vas upoznati sa svojom mamom.
(Smijeh)
Pogađam, to nije što ste očekivali,
nije ni što sam ja očekivala,
i, srećom, shvatila sam da ovaj Azijac nije moja majka
prije nego sam ga zagrlila,
jer bi to bilo strašno neugodno.
Prepoznavanje ljudi nije jedna od mojih prednosti,
zbog genetskog oštećenja vida, koje se ne može ublažiti ili izliječiti.
Zbog toga, ja sam službeno slijepa osoba,
iako više volim izraz "djelomično vidim", jer je mnogo optimističniji.
(Smijeh)
I obilježena sam kao "osoba s invaliditetom".
Mrzim kada se taj pojam koristi za opisivanje ljudi.
Asocira na pojam nedostatka,
koji potpuno zanemaruje sposobnosti,
mogućnosti, potencijal,
već umjesto toga naglašava slomljenost
i nedostatak.
Način gledanja je očit.
Što on ne može učiniti za sebe, a da ću ja morati učiniti za njega?
Vjerojatno će trebati neku prilagodbu,
koji nitko od drugih zaposlenih ne treba.
Ponekad se skrivene predrasude
tako slatkorječivo priopće.
"Ajme, Susan,
vidi što si sve postigla u svojoj karijeri i životu!
Kako si to sve uspjela uz djelomičan vid?"
(Smijeh)
Ne uspijevam biti osoba s invaliditetom.
(Smijeh)
I tako, u duhu poticanja neuspjeha
od drugih ljudi posvuda u svijetu
te kako bi više prestalo isticanje "normalnog",
evo pet savjeta
kako vam neće uspjeti biti osoba s invaliditetom.
Prvo:
budi svjestan svojih supermoći.
Najbolji tim koji sam vodila u karijeri
temeljio se na supermoćima
i čak smo si dali neke super natpise
poput "Potpora majstorskoj sposobnosti."
"Onaj koji odradi posao"
(Smijeh)
"Glas razuma"
Budući smo se oslonili na svoje sposobnosti,
na svoje najbolje sposobnosti,
postigli smo i ogromne rezultate.
Osobina koja me sprečava da prepoznam svoju mamu,
omogućuje mi laganu prilagodbu
da brzo upijem i precizno obradim iscrpljujuću količinu signala,
shvatim bit,
definiram procese i mogućnosti za svaku situaciju u kojoj se nalazim
i tada odaberem onu koja ima najviše smisla,
a sve to u nekoliko sekundi.
Vidim što drugi ne vide.
Neki ljudi misle da je to supermoć,
no, moje prave supermoći
su odbijanje od staklenih zidova...
(Smijeh)
i dupuštanje prijateljima da hodaju uokolo s keljom između zubiju.
(Smijeh)
Istina je. Nemojte ručati sa mnom,
ni večerati.
Drugo: budite krajnje vješti,
krajnje vješti kod pogrešnog shvaćanja.
Važno je da ste jednako sigurni u svoje supermoći,
kao što ste u FUBAR-e.
To znači "s...an do kraja",
za vas milenijalce.
(Smijeh)
Evo dobrog primjera.
Nije baš dobro reći
"Ne brini, ovdje je ionako sve premalo da bih to vidjela"
kada slučajno uđeš u muški WC ...
(Smijeh)
jednog od najvećih sportskih stadiona.
(Smijeh)
Ili bilo gdje drugdje.
Zaista želim da se to nije dogodilo.
Ozbiljno. Bolje je samo izaći, a oni neka misle da si pijan.
(Smijeh)
Treće: znaj da svatko ima teškoće oko nečeg,
kao kada si prehlađen i nos ti je začepljen
i shvatiš da se mlijeko, koje si ulio u kavu, ukiselilo
tek nakon što je probaš.
Nedavno mi je jedna žena mahnito prišla.
Nije mogla naći pekarnicu koju je tražila.
Dala sam znak u smjeru, kojim mislim da bi trebala ići,
rekavši "Na ovoj strani ulice nema dućana,
stoga je najbolje da prijeđete..."
"O, moj Bože!", reče prekinuvši me.
"Evo je.
Trebao mi je samo još jedan par očiju."
(Smijeh)
Ostavila sam je neka tako misli.
Mogla sam reći da bi
logičko razmišljanje, bolje obraćanje pažnje
i smirenost sigurno riješili situaciju,
ali tko sam ja da to kažem?
Četvrto: istaknuti nesposobnosti kod drugih.
Ovo je iznimno važna primjedba,
ovo je za ljude koje dobro poznajete,
jer nepoznati ljudi najčešće ne cijene
poučne situacije.
Prije par godina s roditeljima sam otišla pogledati Rockettes,
plesnu grupu Radio City Music Halla.
Nagnula sam se tati.
"Dvije Rockettes slijeva ne plešu baš u liniji."
"Da, plešu."
"Ne, ne plešu."
"Plešu, a i kako bi ti to znala?
Ti ne vidiš."
Ali znam kako izgleda ravna linija.
Slikala sam ih tijekom našeg nadmudrivanja
i pokazala mu sliku, dokazavši da sam bila u pravu.
Pogledao je sliku.
Nagnula sam se naprijed.
"Tko sada ne vidi?"
Peto: težite odvažnim ciljevima.
Preokrenite očekivanja naopako
i riješite se ograničenja.
Postoji branič u studentskom ragbi timu,
koji napada, obara, preuzima ispuštene lopte,
a ima samo jednu ruku.
Postoji nastavnik koji uspješno prenosi znanje
i nadahnjuje brojne učenike,
dok živi s Downovim sindromom.
A za mene,
na mojem dugom popisu,
to je vožnja od Kathmandu u Nepalu, do Darjeelinga u Indiji
na stražnjem sjedalu dvocikla.
Bit će to uzbudljiva avantura duga skoro 1000 km
i sigurna sam da ću imati mutne fotografije za pokazivanje.
(Smijeh)
I prije nego što odemo, zaboravila sam vas upoznati s mojom mamom.
Moram to učiniti.
Evo je,
kako bi ona meni izgledala,
kada bih je tražila u masi ljudi.
Ili je to Azijac?
Hvala vam.
(Pljesak)