Kodėl mes veganai tokie jautrūs? Kodėl mes negalime gyventi ir leisti gyventi, ir leisti kitiems
pasirinkti savo mitybą? Kodėl mes taip lengvai taip smarkiai sutrikdomi? Ar mes negalime tiesiog atsipalaiduoti ir paleisti?
Iš viso, koks čia didelis reikalas?
Sveiki, čia Emily iš Bite Size Vegan ir sveiki atvykę į dar vieną veganų nugget'ą. Šis vaizdo įrašas yra
mano neveganams, kurie nori geriau suprasti mus, veganus, ir kodėl mes esame tokie, kokie esame.
Pirmiausia, leidžiu jums žinoti, kad nebus jokių grafiškų vaizdų šiame video,
jokių vaizdų iš viso. Ir antra, šis vaizdo įrašas nėra bandymas jus, neveganus, pasijusti
blogais žmonėmis. Aš nuoširdžiai bandau padėti jums suprasti, kodėl mes veganai darome ir
rodome jums priežastis dėl mūsų tariamo jautrumo ir, kartais, nesuvokiamo
ir nepažaboto nusivylimo ir pykčio dėl to, kaip viskas yra.
Žinoma, neįmanoma imti neskiriant visų veganų- visi yra atskiras individas,
reaguojantis savo būdu. Kai sakau, kad mes esame jautrūs, neturiu omenyje, kad silpni ar per daug emocionalūs-
kalbu iš išorės perspektyvos, kuri dažnai mus vaizduoja būtent taip.
Taigi žinokite, kad aš nekalbu už visus veganus, nei aš kada bandyčiau. Bet aš
galiu pasakyti bent tai, ką aš matau ir ką daug etinių veganų mato. Ir tikiuosi, kad
tai galbūt leis jums suprasti, kodėl mes turime sunkumų valgyti kartu su jumis ar kodėl mes stipriai
nusimename apie kažką, kas jums gali atrodyti nereikšminga.
Matote, kai tampi veganu, tu nusiėmi akidangčius ir pradedi gauti, į ką aš žiūriu kaip x-ray viziją.
Tu pradedi matyti, kas iš tikrųjų vyksta po idiliškais melais, kuriuos mes be klausimo priėmėme.
Asmeniškai, man sunku būti šalia vartojimo gyvūnų ir jų produktų.
Tai kažkas, su kuo aš gyvenau savo visą gyvenimą, kaip ir daugelis iš mūsų,
bet tai netapo lengviau, iš tikrųjų.
Štai čia yra, kur jūs galbūt manysite, aš jus kaltinu ar mane liūdina jūsų valgymo įpročiai.
Bet tikras mano diskomforto šaltinis nieko su tavimi asmeniškai neturi, bet faktas, kad
tai, kas tavo lėkštėje vieną kartą buvo gyvas. Jei tu nesi veganas, prašau pasilikti su manimi per šį
paaiškinimą. Dar kartą, tai nėra apie mane, verčiančią jus jaustis siaubingais žmonėmis. Aš tiesiog
bandau jums parodyti, ką mes veganai matome ir kodėl taip yra, kad mums gyvuliniai produktai yra problema.
Kai aš matau gabalą sūrio, aš galiu apsiverkti- ir tai žmonėms skamba beprotiškai. Bet aš
nematau tik sūrio gabalo. Aš matau motiną, kurios vaikas buvo išplėštas iš jos, akimirkos
po gimimo. Aš matau kūdikį, kuris buvo išvežtas veršienos industrijai ir išsiųstas paskerdimui
prieš jam sueinant 4 mėnesiams. Aš matau motiną, kurios kūnas palūš
20 metų prieš jos natūralią gyvenimo trukmę, nes ji buvo išprievartauta ir apvaisinta tiek daug
kartų- ir dėl to, kad ji turėjo tiek daug vaikų, pavogtų iš jos, kad ji tikriausiai tiesiog
pasidavė. TAI yra, ką aš matau, kai žiūriu į sūrio gabalą.
Taigi iš išorės gali atrodyti neapgalvota ar įžūlu, kad mes veganai jaučiame diskomfortą dėl
neveganiško maisto. Bet pagalvokite apie tai, jei galite, be papuošimų, socialinės indoktrinacijos spąstų.
Mėsa, tiesiogine prasme, yra lavonas ant lėkštės- gyvenimas, individualas, juslus gyvis, kuris
nenorėjo mirti patiekalui. Pieno produktas yra produktas neaprėpiamos kančios, motiniško sielvarto, kūdikio
skerdimo ir priešlaikinės mirties.
Kiaušiniai yra produktai pergrūstų, klaikių kondicijų, gyvų uždusinimo ar malimo
vyriškos lyties viščiukų masėje ir priešlaikinės dedeklių vištų mirties.
Tai yra realybė. Ir tai yra, ką mes veganai matome su kiekvienu kąsniu. Ir taip, mes galime
supykti, susierzinti, nes tai taip siaubingai veria širdį.
Ir mes manome, kad nėra prasmės tame, kad jūs taip pat to nematote.
Nėra nieko patogaus matyme žmonių, kuriuos mylime, vartojančių kūnus nekaltų
gyvių. Mano neveganams: aš tikra, kad skamba visiškai absurdiškai ir
tikrai kaip perdėta reakcija, bet išlikite su manimi jei galite.
Įsivaizduokite, kad matote kažką, ką mylite žalojant vaiką ar mylimą šunį ar katę.
Ar netgi, neleisk dieve, valgant šį mylimą šeimos gyvūną. Ir, jei įmanoma, įsivaizduokite, kad šis smurtas
būtų socialiai priimtinas. Kad jūs vienintelis, kuris atrodė, kad galvotų, kad kažkas buvo blogai.
Ir be to, įsivaizduok, kad tavo mylimas, kuris vykdo šituos žiaurius
aktus, pasidarė besiginantis ir įžeidus, pasipiktinęs dėl tavęs, kad turi bet kokių problemų šiuo klausimu.
Dar kartą, tai gali atrodyti absurdiškas palyginimas. Bet koks yra tas skirtumas, kurį mes padarome tarp
"draugų" gyvūnų ir "valgomų" gyvūnų jei ne absurdiškas? Jis yra neabejotinai sutartinis.
Matai, veganai jaučia tą pačią meilę ir gailestingumą, ir empatiją "maisto gyvūnams" kaip ir tu
savo augintiniams. Ir tiesiog kaip patogiai tu jaustumeisi, jei tavo augintinis užimtų vietą
karvės, kiaulės ar vištos tavo lėkštėje? Kodėl taip yra, kad mes esame paklaikę dėl kultūrų, kurios vartoja
šunis, kol mes tęsiame vartoti gyvius, tokius pat vertingus ir net labiau inteligentiškus?
Mes veganai daugiau nebematome šio savavališko skirtumo. Mes vertiname visas šias gyvybes vienodai.
Taigi žiūrėti besitęsiančio jų pavergimo, piktnaudžiavimo, kankinimo ir žudymo yra dažnai per daug
pakęsti. Kol visa tai yra patogiai paslėpta nuo vaizdo ir viskas, ką matote yra sūris,
pienas, mėsainis, kiauliena- ką jūs turite- mes negalime nebežinoti to, ką žinome ar nebematyti to, ką matėme.
Taigi tavo maisto prekė, kol iš pažiūros atrodo nekalta, mums yra baigtinis produktas tikro gyvenimo siaubo.
Mes matome tą kraujo liejimą, tą kovą, mes girdime jų verksmus, mes jaučiame jų baimę ir mes jaučiame
jų siaubą. Taip kaip ir tu darytum dėl savo mylimo augintinio, jei jie turėtų praeiti tokį siaubingą elgimąsį su jais.
Ir net labiau taip, kaip dėl žmogaus vaiko, pavergto tokiems siaubams.
Skirtumas yra, mes neužmerkiame savo akių.
Tikiuosi šis paaiškinimas buvo naudingas. Jei tai atrodė per daug sureikšminta, tai tik dėl to, kad
visa tai per daug tikra ir vyksta per dažnai. Jei tu sugebėtum akimirkai įsistatyti
save į mūsų vietą ir įsivaizduoti matant ką mes matome- net jei tu pats tuo netiki-
galbūt tai padėtų tau suprasti, kodėl mes veganai esame tokie jautrūs ir ugningi.
Ir kodėl mes negalime tuščiai šalia stovėti.
Jei šis vaizdo įrašas iš viso jus pasiekė, prašau duoti jam laik'ą ir pasidalinti juo, kad atvertų
daugiau akių. Kad paremti Bite Size Vegan tęsiant misiją kalbėti už gyvūnus ir atverti
mintis ir širdis, prašau pažvelgti į rėmimo nuorodas šio video aprašyme apačioje arba privilegijoms
ir apdovanojimams už jūsų paramą, paspauskite ant Nugget'ų Armijos ikonos ten ar nuorodoje
iCard šoninėje juostoje. Jei tu čia naujas, paspausk šį didelį raudoną prenumeravimo mygtuką žemai ten dėl daugiau
šaunaus veganiško turinio kiekvieną pirmadienį, trečiadienį ir kai kuriuos penktadienius. Dabar eik gyventi veganiškai,
atverk savo akis ir iki greito pasimatymo!
Ir dabar, kad sumažinti įtampą po šio... tikrai įtempto nugget'o...
Šis dalykas.
[komiškas gagenimo garsas]
Jei susidūrei su problemomis suprantant "maisto gyvūnus" ar fermos gyvūnus, tiesiog įsivaizduok juos,
turinčius šį veidą. Kaip tu kada nors kažką galėtum padaryti bet kam su šiuo veidu?
Turi jiems parodyti savo gražų vaidą. Turi jiems parodyti savo gražų vaidą.
Tu geras veganų advokatas.