Valószínűleg önök közül sokan látták a "Marslakó" című filmet.
Akik pedig nem látták: ez a film egy űrhajósról szól,
aki a Marson ragadt, és az életben maradásért küzd
amíg útnak indítják a mentőakciót, hogy visszahozzák őt a Földre.
Szerencsére a mentőalakulat újra fel tudta venni a kapcsolatot
az űrhajóssal, Watney-val, bizonyos idő után,
így már nincs annyira egyedül a Marson megmentéséig.
Miközben nézzük a filmet,
mikor a Marsra gondolunk,
valószínűleg olyanok jutnak eszünkbe, mint hogy milyen messze van.
És talán eszünkbe sem jut,
hogy milyen szervezést igényel, ha egy másik bolygón dolgozunk -
két bolygón élni,
miközben emberek élnek a Földön és marsjárók vagy emberek vannak a Marson?
Gondoljunk bele, amikor barátaink, családtagjaink és munkatársaink
Kaliforniában, a Nyugati Parton vagy a világ más részein élnek.
Amikor beszélni szeretnénk velük,
elsőre valószínűleg erre gondolunk:
mennyi is az idő Kaliforniában?
Fel fogom ébreszteni őket? Felhívhatom őket most?
Még akkor is, ha az európai kollégáinkkal beszélünk,
azonnal elgondolkodunk:
hogy tartsuk a kapcsolatot tőlünk távol levő emberekkel?
Egyelőre még nem élnek emberek a Marson, de vannak marsjárók.
Éppen most, a Curiosity marsjárón reggel 6:10 van.
Reggel 6:10 a Marson.
Négy marsjárónk van a Marson.
Az Egyesült Államok négy marsjárót küld a Marsra körülbelül 1995 óta,
és annyira kiváltságos helyzetben vagyok, hogy hármukon én dolgozom.
Tehát űrhajómérnök vagyok
a NASA Sugármeghajtású Laboratóriumában, Los Angelesben, Kaliforniában.
És ezek a marsjárók a mi robot megbízottjaink.
Ők a mi szemeink és füleink, és segítségükkel látjuk a bolygót,
amíg nem tudunk embereket küldeni.
Segítségükkel megtanuljuk, hogyan működjünk más bolygókon.
Tehát az emberek előtt robotokat küldünk.
Azért van időeltolódás a Marson most
a mi időzónánkhoz képest,
mert a Marson hosszabb egy nap, mint a Földön.
A Földön egy nap 24 órából áll,
mert ennyi idő alatt fordul körbe a Föld,
24 óra alatt fordul körbe egyszer.
Tehát 24 órából áll egy napunk.
A Mars 24 óra és körülbelül 40 perc alatt fordul körbe egyszer.
Tehát ez azt jelenti, egy nap a Marson 40 perccel hosszabb, mint a Földön.
A csapatok, akik ilyen robotokat működtetnek a Marson,
tehát mi azt csináljuk, hogy a Földön élünk, de a Marson dolgozunk.
Így erre gondolnunk kell, ha épp a Marsra küldöttekkel foglalkozunk.
A mi munkánk, ennek a csapatnak a munkája, aminek én is részese vagyok,
utasításokat küldeni a robotoknak, hogy megmondjuk a holnapi feladatait.
Elmondani, vezetni, képezni őket, hogy tudják, mit kell csinálniuk.
Tehát miközben alszik - és a marsjáró alszik éjszaka,
mert szüksége van rá, hogy feltöltse az elemeit
és hogy túlélje a hideg éjszakát a Marson.
Szóval alszik.
Miközben alszik, mi dolgozunk a következő napi programján.
Szóval én a marsi idő szerint éjszakai műszakban dolgozok.
(Nevetés)
Azért, hogy a marsi idő szerint mindig ugyanakkor menjek dolgozni a Földön,
például délután 5-kor a munkahelyemen kell lennem,
a csapatnak marsi idő szerint minden nap délután 5-kor dolgoznia kell,
így minden nap 40 perccel később kell elkezdenünk a munkát a Földön,
hogy szinkronban legyünk a Marssal.
Ez olyan, mint utazni az időzónák között mindennap.
Egyik nap reggel 8-kor kezdünk, másik nap 40 perccel később, 8:40-kor.
következő nap ismét 40 perccel később, 9:20-kor,
majd azt követő nap már 10-kor.
Így mindennap 40 perccel később kezdünk mindaddig,
amíg már az éjszaka közepén jövünk dolgozni -
a Föld ideje szerint az éjszaka közepén.
El tudjuk képzelni, mennyire zavaró ez.
Segítségünk: a Mars-óra.
(Nevetés)
Az órában a súlyokat mechanikusan úgy állították be,
hogy lassabban járjon.
És még alig kezdtük el -
2004-ben kaptam ezt az órát,
amikor a Spirit és Opportunity nevű marsjárók visszakerültek.
Nem gondolkodtunk arról,
hogy szükségünk lesz Mars-órákra.
Azt gondoltuk, megfelelő, ha látjuk az időt a számítógépünkön
és az irányítóközpont képernyőin, és mindez elég is.
Hát nem igazán.
Mivel nem csak dolgoztunk a marsi idő szerint,
igazából marsi idő szerint éltünk.
Ez azonnal megzavart minket, hogy mennyi is az idő.
Valóban szükségünk volt valamire a csuklónkon, ami megmutatta:
Mennyi az idő a Földön? Mennyi az idő a Marson?
És nem csak a marsi idő volt zavaró;
tudnunk kellett egymással beszélni is róla.
Így a "sol" a marsi napot jelenti - 24 óra és 40 percet.
Amikor valamiről beszélünk, ami a Földön történik,
azt mondjuk, ma.
Ami a Marson történik, arra azt mondjuk, "masol".
(Nevetés)
A tegnap a Marson "tegnapsol".
Nem kezdtünk el azon gondolkodni, hogy "találjunk ki egy nyelvet".
Egyszerűen csak zavaró volt.
Emlékszem, amikor valaki azt mondta nekem:
"Ezt a tevékenységet a roboton holnap szeretném megcsinálni."
Azt feleltem, holnap holnap, vagy a marsi idő szerint holnap?
Elkezdtük használni ezt a szókincset, hogy tudjunk egymással beszélni.
(Nevetés)
A holnapból "holnapsol" vagy "solholnap" lett.
Az embereknek különböző preferenciáik vannak a szavak használatára.
Néhányan azt mondanák "szénsavas", míg néhányan pedig azt: "buborékos".
Így vannak emberek, akik azt mondják: "holnapsol" vagy "solholnap".
És még valami, amit ezeken a küldetéseken töltött évek után észrevettem:
azok az emberek, akik a marsjárókon dolgoznak, azt mondjuk "masol".
Azok, akik azokon a robotokon dolgoznak, amelyek nem járnak körbe,
ők azt mondják "maszul".
Szóval a marsi akcentusból megállapítható, hogy melyik küldetésen dolgozol.
(Nevetés)
Szóval van karóránk és van a nyelvünk, felismerjük a témát?
Nem zavarodunk össze.
De még a nappali fény a Földön is összezavar minket.
Ha arra gondolunk, hogy most kell mennünk dolgozni,
és a marsi idő szerint ez az éjszaka közepe,
de az ablakokon keresztül beszűrődik a napfény,
ez ugyanúgy zavaró tud lenni.
A vezérlőközpontról készült képen látjuk,
hogy a sötétítők le vannak engedve.
Így nem szűrődik be semmi fény, ami megzavarna minket.
A leszállást megelőző héten már minden sötétítőt leengedünk az épületben,
és addig nem is húzzuk fel, amíg el nem hagyjuk a marsi időt.
Ez ugyanúgy érvényes otthonra.
Már háromszor éltem otthon marsi idő szerint,
már a férjem is tudja, amikor marsi időre készülünk.
Így ő is minden helyiséget elsötétít,
mert ez a családunkra is hatással van.
Szóval így éltem ebben a sötét környezetben, ahogy a férjem is.
Már hozzászokott.
Ilyenkor kapom tőle azokat a panaszos emaileket, amikor ő dolgozik.
Hazajöhetek? Ébren vagy?
Mennyi az idő a Marson?
És akkor döntöttem: neki is kell egy Mars óra.
(Nevetés)
De mivel 2016 van, természetesen erre a célra már van applikáció.
(Nevetés)
Szóval az óráink helyett már a mobiljainkat is használhatjuk.
De még így is mindenkit érintett a családban;
nem csak minket, akik a marsjárókon dolgoztak,
hanem a családjainkat is.
Ő David Oh, egyik repülési igazgatónk,
a Los Angelesi tengerparton a családjával hajnali 1:00-kor.
(Nevetés)
Mivel augusztusban szálltunk le
és a gyerekeinek nem kellett iskolába menni szeptemberig,
így a család egy hónapig marsi idő szerint élt.
Mindennap 40 perccel később keltek fel.
Így a család az apa munkaidejéhez igazodott.
A család egy hónapig marsi idő szerint élt és nagyszerű élményekben volt részük,
mint bowlingozni menni az éjszaka közepén,
vagy a tengerpartra.
Egyetlen dolog volt, amit mindannyian felfedeztünk,
hogy bárhova el tudunk jutni Los Angelesben
hajnali 3 órakor, amikor egyáltalán nincs forgalom.
(Nevetés)
Amikor befejeztük a munkát,
és nem akartunk hazamenni és felkelteni a családunkat,
és éhesek voltunk, ahelyett, hogy a közelben ettünk volna:
azt mondtuk: "Van egy szuper éjjel-nappali étterem a Long Beachen,
és 10 perc alatt oda tudunk érni!"
Levezettünk a tengerpartra - egy percnek tűnt forgalom nélkül.
Megérkeztünk, és az étterem tulajdonos megkérdezte:
"Kik vagytok ti?
És miért vagytok hajnali 3-kor az éttermemben?"
Akkor jöttek rá, hogy vannak a Marslakók csoportjai,
akik a Los Angelesi autópályákon kóborolnak az éjszaka közepén -
a földi idő szerint az éjszaka közepén.
Ekkor kezdtük el Marslakóknak hívni magunkat.
Akik a marsi idő szerint éltek, mint mi, Marslakóként beszéltünk magunkról,
és mindenki más Földlakó.
(Nevetés)
Mivel az időzónák között mozgunk mindennap,
elkezdjük mindenki mástól elkülönítve érezni magunkat.
A szó szoros értelmében a saját világunkban élünk.
Van ez a kitűzőm, amire az van írva: "Túléltem a marsi időt. Sol 0-90."
Itt van egy kép róla.
Azért kaptuk ezeket a kitűzőket, mert a marsi idő szerint dolgozunk
annak érdekében, hogy minél hatékonyabbak legyünk a marsjárókkal,
hogy a legjobban kihasználjuk az időnket.
De 3-4 hónapnál tovább nem dolgozunk a marsi idő szerint.
Végül egy módosított marsi időzónába fogunk lépni, amin most dolgozunk.
És mivel ez megterhelő a szervezetnek, ugyanolyan megterhelő a családodnak is.
Sőt alváskutatók tanulmányoztak minket,
mivel ez annyira szokatlan volt, hogy az ember megpróbálja hosszabbítani a napját.
Körülbelül harmincan voltunk,
akiken az alváskutatók alváshiány kísérleteket végeztek.
Így rám is sor került a teszten, és mindegyiken elaludtam.
Mindez azért volt, mert ez megterhelő a szervezet számára.
De hatalmas élmény volt.
Ez az élmény összehozta a csapat többi tagjait is,
de ezt nehéz fenntartani.
Ezek a marsjáró-kísérletek az első lépéseink a naprendszerbe.
Tanuljuk, hogyan éljünk több bolygón.
Új távlatok nyílnak előttünk arról, hogyan váljunk több bolygón élővé.
Szóval legközelebb, amikor Star Wars filmet nézünk,
és az emberek a Dagobah rendszerből mennek a Tattoine-ra,
gondoljunk bele, valójában mit is jelent, ha embereket küldünk oda.
Mit is jelent közöttük a távolság, mint fogalom,
mennyire érzik magukat elkülönítve a többiektől,
és csupán az idő szervezését is.
Mi még nem küldtünk a Marsra embereket, de reméljük, hogy fogunk.
Az olyan vállalatoknál, mint a SpaceX és a NASA,
és a világon az összes nemzetközi űrügynökségnél
reméljük, hogy az elkövetkező évtizedekben már megtehetjük.
Hamarosan lesznek embereink a Marson, és valóban több bolygójúvá válunk.
A fiatal fiú vagy fiatal lány,
aki a Marsra fog menni, talán itt van a nézőtéren vagy a hallgatóság között.
Én a JPL-nél ezeken a küldetéseken akartam dolgozni 14 éves korom óta,
és kiváltságos vagyok, hogy a részese lehetek.
Ez figyelemre méltó idő az űrprogramban,
és mindannyian együtt megyünk ezen az úton.
Legközelebb, amikor azt gondoljuk, nincs elég időnk a napunk során,
emlékezzünk rá, hogy mindez csak a földi megközelítés.
Köszönöm.
(Taps)