Bila sam na dugom putovanju ovo ljeto
i uživala sam slušajući
"Toplina drugih sunaca" nevjerovatne Isabel Wilkerson
Dokumentira bijeg 6 milijuna crnaca s Juga od 1915.-1970.
Oni su bili u potrazi za predahom
od okrutnosti i boljim mogućnostima na Sjeveru,
i prepuna je priča o otpornosti i izvrsnosti
Afroamerikanaca
i bilo je teško čuti te priče o užasima,
poniženjima i svim ponižavanjima.
Posebno je teško bilo slušati o prebijanjima i paležima
i linčovanju crnih muškaraca.
I rekla sam: "Ovo je previše teško i
trebam odmor. Upalit ću radio."
I upalila sam ga i čula:
U Fergusonu, Missouriju,
Michaela Browna
18-godišnjeg crnca,
nenaoružanog je upucao bijeli policajac, i ležao je mrtav na tlu,
njegova je krv tekla četiri sata
dok su njegova baka i malena djeca i susjedi gledali s užasom
I pomislila sam,
evo ga opet.
To nasilje, ta brutalnost protiv crnaca
se događa već stoljećima.
Hoću reći, to je ista priča, samo su imena druga.
To je mogao biti Amadaou Diallo.
Ili Sean Bell
ili Oscar Grant
Ili je mogao biti Trayvon Martin.
To nasilje, ta brutalnost
je nešto što je dio naše nacionalne psihe.
Dio je naše zajedničke povijesti.
Što ćemo učiniti u vezi toga?
U vezi s onim dijelom nas koji još uvijek prelazi ulicu,
zaključava vrata i
stišće svoju torbu kada
ugledamo mlade crnce?
Taj dio nas.
Znam da ne pucamo u ljude na ulici,
no ti isti stereotipi i predrasude
koji potiču te tragične događaje
su u nama.
I mi smo tako školovani.
Vjerujem da možemo spriječiti takve događaje,
da se ponovo dogode Fergusoni,
ako pogledamo u sebe i budemo spremni na promjenu.
Zato vas pozivam da djelujete.
Danas ću vam ponudit ću vam 3 stvari o kojima možemo razmišljati
kao načinima da spriječimo da se Ferguson ponovi;
tri stvari koje će nam pomoći
da promijenimo imidž mladih crnaca;
tri stvari za koje se nadam ne samo da će ih zaštiti
nego im otvoriti mogućnosti da se razviju.
Možete li to zamisliti?
Možete li zamisliti našu zemlju kako prihvaća mlade crnce,
vidi ih kao dio naše budućnosti, pruža im takvu otvorenost i
prihvaćenje koje dajemo onima koje volimo?
Koliko bi naši životi bili bolji? Koliko bi naša zemlja bila bolja?
Počet ću s brojem jedan.
Moramo se maknuti od poricanja.
Prestati pokušavati biti dobri ljudi.
Trebamo prave ljude.
Puno radim na različitostima i
ljudi mi priđu na početku radionice te
kažu: "Gospođice Različitost, drago nam je što ste tu"--
(Smijeh) --
"ali mi nemamo nimalo predrasuda."
A ja kažem:"Zbilja?
Jer ja se ovime bavim svaki dan a i ja imam predrasuda."
Ne tako davno, bila sam u avionu i
čula sam glas žene pilota preko razglasa,
i bila sam tako uzbuđena i oduševljena.
I pomislila sam:"Mi žene stvarno rasturamo.
Sad smo i u stratosferi."
Sve je bilo dobro dok nisu počele turbulencije,
i onda sam pomislila:
"Nadam se da zna letjeti."
(Smijeh)
Da, znam.
Nisam ni znala da postoji predrasuda
sve do povratka kada je pilotirao muškarac.
Često zna biti turbulencija i uvijek
sam imala povjerenje u muškog pilota.
Pilot je dobar.
Ovo je problem.
Ako me pitate izravno, reći ću: "Žena pilot: super!"
Ali čini se, kad se stvari zakompliciraju, kad nastupe problemi ili postane rizično,
oslonim se na predrasudu za koju nisam ni znala da je imam.
Avion se kreće velikom brzinom u zraku,
želim muškarca.
To je ono što mi je zadano.
Muškarci su ono što mi je zadano.
Tko je vama zadan?
Kome vi vjerujete?
Koga se bojite?
S kim se osjećate implicitno povezani?
Od koga bježite?
Reći ću vam ono što smo naučili.
Test implicitne asocijacije mjeri nesvjesne predrasude,
a možete ga riješiti na Internetu.
Pet milijuna ljudi ga je riješilo.
Ispalo je da nam je zadana bijela boja. Mi volimo bijelce.
Dajemo prednost bijelcima. Što želim reći?
Kada se ljudima pokažu slike bijelih i crnih muškaraca,
brže će povezati
tu sliku s pozitivnom riječi, tu bijelu osobu s pozitivnom riječi,
nego što će pokušati povezati
nešto pozitivno s crnom osobom i obrnuto.
Kada ugledamo lice crnca,
lakše nam je povezati crno s negativnim
nego bijelo.
70% bijelaca koji rješavaju taj test daju porednost bijelcima.
50% crnaca koji rješavaju taj test daju prednost bijelcima.
Vidite, svi smo bili na otvorenom kad se slijegala kontaminacija.
Što radimo s činjenicom da naš mozak radi automatske asocijacije.
Jedna od stvari o kojoj vjerojatno mislite
a vi ste vjerojatno poput, znate što,
kladit ću se na svojuu sljepoću na boje.
Da, odlučna sam u tome.
Predložit ću vam, ne.
Otišli smo jako daleko u pokušaju da napravimo razliku
i zanemarimo boju.
Problem nije bio što vidimo boju, nego što smo učinili kad smo vidjeli boju.
To je lažni ideal.
I dok smo zaposleni pretvarajući se da ne vidimo
nismo svjesni načina na koji rasna razlika
mijenja mogućnosti ljudima i sprečava ih da postignu nešto,
a ponekad im uzrokuje ranu smrt.
U stvari, ono što nam znanstvenici govore je da nema načina.
Prestanite razmišljati o sljepoći na boje.
U stvari ono što nam predlažu je
zagledajte se u impresivne crne ljude.
(Smijeh)
Pogledajte ih u lice i zapamtite ih
jer kad gledamo impresivne crne ljude
to nam pomaže odvojiti se
od asocijacije koja se automatski događa u našem mozgu.
Što mislite zašto vam pokazujem ove prekrasne muškarce iza mene?
Bilo ih je toliko da sam ih morala izbaciti.
Dakle, ovako stoje stvari:
pokušavam resetirati vašu automatsku asocijaciju tko su crnci.
Pokušavam vas podsjetiti
da mladi crnci rastu da postanu izvanredna ljudska bića
koja su promijenila naše živote i učinila ih boljim.
Evo još nečeg.
Druga znanstvena mogućnost,
koja privremeno mijenja naše automatske pretpostavke,
a ono što znamo je
da ako uzmete neku bijelu osobu za koju znate da je odbojna
i stavite je do neke obojane osobe
crne osobe, koja je nevjerojatna,
to može ponekad uzrokovati naše disociranje.
Zamislite Jeffreya Dahmera i Colina Powella.
Samo buljite u njih, dobro. (Smijeh)
Tako stoje stvari. Zato potrežite predrasude.
Molim vas, prestanite poricati i potražite drugačije podatke
koji će dokazati činjenicu da su vaši stari sterotipi pogrešni.
To je, dakle, broj jedan. Broj dva
je priđite crncima umjesto da bježite.
To nije najteže što možete učiniti
no to je jedna od onih stvari
kod koje trebate imati namjeru i biti svjesni što radite.
Prije nekoliko godina bila sam na području Wall Streeta.
s jednom mojom suradnicom i ona je stvarno predivna
i radila je samnom na različitostima, a i sama je Korejka.
I bile smo vani i bila je već kasno navečer
i smišljale smo kuda ići, izgubile smo se.
I vidjela sam osobu preko puta i pomislila:"Super, crnac."
Krenula sam prema njemu bez razmišljanja.
Ona je na to rekla:"To je zanimljivo."
Osoba preko puta je bila crnac.
Mislim da se crnci općenito dobro snalaze u prostoru.
Ne znam zašto, no upravo tako mislim
Ona je objašnjavala: "Ti si rekla; super, crnac"
I nastavila: "A ja sam rekla: Joj, crnac."
Drugačiji pristup. Ista potreba, ista osoba, ista odjeća,
isto vrijeme, ista ulica, drugačija reakcija.
Zatim je dodala:"Osjećam se loše. Ja sam savjetnik za različitosti,
a tako sam reagirala. Uz to i sama druge boje kože. O, Bože."
Rekla sam:"Znaš što? Molim te. Trebamo se opustiti u vezi s crncima."
Mislim, trebate postati svjesni da imam dugu povijest s crnim dečkima.
(Smijeh)
Moj tata je crnac. Vidite na što mislim?
Imam sina crnca od 195 cm. Bila sam udana za crnca.
Moj odnos prema crncima je tako širok i tako dubok
da mogu prilično sigurno procijeniti tko je taj crni momak,
i on je bio moj crnac.
Rekao je:"Znam kuda želite, povest ću vas."
Predrasude su priče koje izmišljamo o ljudima
prije nego se uvjerimo tko su oni zapravo.
Kako ćemo saznati tko su
kada su nam rekli da ih izbjegavamo i plašimo ih se?
Zato vam kažem da izađete iz svoje zone udobnosti.
I ne tražim od vas nešto ludo rizično.
Kažem samo da napravite inventuru,
proširite svoje društvene i profesionalne krugove.
Tko je u vašim krugovima?
Tko nedostaje?
Koliko pravih odnosa
imate s mladim, crnim ljudima, muškarcima i ženama?
Ili bilo čim drugim različitim od vas
i vašeg ponašanja?
A znate li zašto? pogledajte na svojoj pefiriji.
Može biti netko na poslu, u vašoj učionici,
u crkvi, negdje tamo je neki mladi crni čovjek.
Vi ste pristojni, kažete bok.
Idite dublje, bliže, dalje, izgradite
takve odnose pomoću kojih ćete vidjeti čitavu osobu
i pomoću kojih ćete rušiti stereotipe.
Znam da neki od vas to i rade,
jer neki moji bijeli prijatelji će reći
"Nemaš pojma koliko sam užasan.
Jer mislim da to ne vrijedi za mene.
SIguran sam da ću sve upropastiti."
Ovdje se ne radi o perfekciji, već o povezivanju.
I neće ti biti ugodno prije nego ti postane neugodno.
Vi to to samo trebate napraviti.
A vi mladi crni ljudi,
ako vam netko autentično priđe, prihvatite poziv.
Nisu svi tu da bi vas lovili.
Potražite ljude u koji vide vašu čovječnost.
To je empatija i suosjećanje
koji dolaze iz odnosa s ljudima koji su različiti od vas.
I događa se nešto stvarno moćno i prekrasno:
počinjete shvaćati da su oni vi,
da su oni dio vas, da su dio vaše obitelji
i kad prestanemo biti promatrači
i postanemo sudionici i zagovaratelji
tada postajemo i saveznici.
Izađite iz zone udobnosti u veću i sjajniju stvarnost,
jer to je način kako ćemo spriječiti da se dogodi sljedeći Ferguson.
Tako stvaramo zajendicu
u kojoj svatko, posebno mladi crnci, mogu napredovati.
Posljednji savjet je još teži,
i ja to znam, a ipak ću ga izreći.
Kada vidimo nešto, tada trebamo i hrabrost da nešto i kažemo,
čak i ljudima koje volimo.
Znate, praznici su i bit će to vrijeme
kada svi sjedimo za stolom i dobro se zabavljamo.
Mnogi od nas će biti na praznicima,
i morat ćete slušati priče za stolom.
I pomislit ćete: "Baka je tako ograničena."
(Smijeh)
"Ujak Joe je rasist."
I mi svi volimo baku i volimo ujaka. Stvarno!
Znamo da su dobri ljudi, a da je to što govore pogrešno.
I trebamo biti sposobni reći im nešto, jer znate li tko je još za stolom?
Djeca su za stolom.
I čudimo se što predrasude žive i prenose se generacijama.
Zato što mi ništa ne kažemo.
Trebamo biti spremni reći:"Bako, više ne zovemo ljude tako."
"Ujače, nije istina da su tako nešto zaslužili.
Nitko to nije zaslužio."
I trebamo biti spremni
prestati štiti našu djecu od ružnoće rasizma
kad crni roditelji nemaju luksuz da rade to isto,
a posebno oni koji imaju sinove.
Trebamo primiti naše voljene, našu budućnost
i moramo im reći da imamo prekrasnu zemlju s nevjerojatnim idealima,
da smo radili zaista naporno i da smo postigli i mali napredak,
ali nismo napravili sve.
Još uvijek je u nama ta stara priča
o superiornosti koja uzrokuje
da predrasude i dalje uključujemo u naše institucije,
naše društvo i naše generacije,
a one bacaju u očaj
i stvaraju nejednakost i razarajuće obezvređivanje mladih crnaca.
Još se uvijek borimo, morate im reći,
da vidimo i boje i
karakter mladih crnaca,
a da očekujete da oni budu
dio snaga promjene u ovom društvu
koje će stajati protiv nepravde i koji su spremni, iznad svega,
stvoriti društvo u kojem će mladi crnci biti gledani onakvi kakvima jesu.
Toliki mnogi izvanredni crnci,
oni koji su među najvećim državnicima koji su ikada živjeli
hrabri vojnici,
čudesni radnici koji naporno rade.
To su ljudi koji su moćni propovjednici.
Oni su izvanredni znanstvenici, umjetnici i pisci.
Dinamični komičari.
Oni su djetinjasti djedovi,
brižni sinovi.
Snažni očevi,
oni su mladi ljudi s vlastitim snovima.
Hvala vam.
(Pljesak)