Jsou zde hranice které nikdy nepřekročíme?
Místa která nikdy nenavštívíme, jedno jak moc se budeme snažit?
Ukazuje se, že jsou.
dokonce i se sci-fi technologiemi, jsme uvězněni v naší vesmírné bublině
Jak to? A jak daleko se můžeme dostat?
Žijeme v poklidném ramenu Mléčné dráhy; průměrně velké spírální galaxii,
-široké asi 100,000 světelných let-
složené z miliard hvězd, plynných mračen, temné hmoty, černých děr, neutronových hvězd,
a planet, se supermasivní černou dírou v centru galaxie.
Z dálky se zdá hustá, ve skutečnosti sestává hlavně z prázdného prostoru.
Se současnou technologií by poslat člověka k nejbližší hvězdě zabralo tisíce let.
Takže naše galaxie je docela velká.
Mléčná dráha ovšem není sama.
Spolu s galaxií Andromeda, a více než 50 trpasličími galaxiemi,
je součástí "Místní skupiny";
oblasti vesmíru zhruba deset milionů světelných let v průměru.
Ta je jednou ze stovek skupin nadkupy Laniakea,
což je pouze jedna z milionů nadkup,
které tvoří pozorovatelný vesmír.
Nyní si představme že máme skvělou budoucnost.
Lidstvo se stane civilizací třetího typu,
nebude vyhubeno mimozemšťany,
a vyvine mezihvězdné cesty založené na našem chápání fyziky.
Jak daleko jsme schopni se v tomto scénáři dostat?
Inu; Místní skupina.
Je to největší celek, kterého bude lidstvo kdy součástí.
Ačkoli je jistě velká, Místní skupina je 0.00000000001 %
Pozorovatelného vesmíru
Chvilku to číslo nechejme vstřebat.
Jsme omezeni na sto miliontin procenta pozorovatelného vesmíru.
Samotný fakt že je zde pro nás limit, a že nebudeme schopni
dotknout se toliko vesmíru, je trochu děsivě.
Proč nemůžeme jít dál?
Má to co dělat s povahou ničeho.
Nic, neboli prázdný prostor, není vůbec prázdný, ale má svou vlastní energii;
takzvané "kvantové fluktuace".
V menším měřítku se zde stále něco děje, částice a antičástice
se objevují a anihilují navzájem.
Můžete si představit kvantové vakuum jako bublající část:
s hustšími a méně hustými oblastmi.
Nyní se vraťme o 13,8 miliard let kdy se struktura vesmíru
neskládala z vůbec ničeho.
Hned po velkém třesku, v události známé jako inflace, pozorovatelný vesmír
expandoval z velikosti kuličky do bilionů kilometrů ve zlomku sekundy.
Toto náhlé roztáhnutí vesmiru, bylo tak rychlé a extrémní,
že všechny tyto kvantové fluktuace byly roztaženy také,
a subatomické vzdálenosti se staly galaktickými,
stejně jako husté a méně husté oblasti.
Po inflaci, gravitace začala táhnout vše zpět k sobě.
Ve velkém, expanze byla příliš rychlá a silná na to
aby byla překonána, v malém gravitace převládla a zvítězila.
Takže časem husté oblasti čí bubliny ve vesmíru,
vyrostly do skupin galaxií, jako ta ve které jsme dnes.
Pouze věci v naší Místní skupině jsou k nám vázány gravitací.
Počkat V čem je tedy problém?
Proč nemůžeme cestovat z jedné bubliny do druhé?
Tady to vše zkomplikuje temná energie.
Asi před šesti miliardami let, to převzala temná energie.
V podstatě neviditelná síla či efekt, způsobující
a urychlující expanzi vesmíru.
Nevíme proč ani co temná energie je, ale její efekt pozorujeme jasně.
V raném vesmíru byly větší, chladné skvrny okolo místní skupiny,
které vyrostly do kup o tisících galaxií.
Jsme obklopeni mnoha věcmi