Krásnější svět, o kterém naše srdce ví, že je možný.
Meditace
Popadl mne nějaký žal, než jste sem přišli.
Sledoval jsem vodu,
ptáky lovící ryby.
Však víte, tuleně a tak.
A pocítil jsem...
... jistý smutek,
že část z nich tam v budoucnu nebude.
A možná tam nebudou žádní.
A pomyslel jsem si,
jak důležité pro mě je,
aby zde v budoucnu byli ptáci, ryby a tuleni.
To...
To není...
o tom, že bych se obával o svou budoucnost.
To není, že bych se bál, jestli přežiju na planetě...
až biosféra zanikne.
Je to, protože...
Jednoduše mě bolí to, co se právě děje.
Jakmile se dostanu do kontaktu s krásou
další věc, která se dostaví,
obvykle...
je bolest.
A myslím, že je to téměř podmíněná odpověď na to, když člověk má dost toho,
když krása upadá.
Když jsem byl mladší,
svět, který mne obklopoval, byl stále ten
"starý známý příběh", který mi říkal, jak žít svůj život.
Znáte to. Studujete, abyste měli dobré známky, dostali dobrou práci, byli schopni chytře investovat.
A toto zavrhnout bylo velmi troufalé.
Žijeme ve velice krutém systému.
Ne jen krutém vůči těm, které snadno vnímáme jako oběti.
Ale stejně krutém vůči pachatelům.
Jak jinak by se z nich stali pachatelé?
Co vše se muselo stát těm lidským bytostem,
aby páchaly věci, které si lidé dělají navzájem?
Mnoho lidí nahlíží na stav planety se zoufalstvím.
Protože pravda je známá
už po desetiletí, co provádíme biosféře.
A co nastane, když v tom budeme pokračovat.
A vypadá to, že policejní stát, vojensko-průmyslový komplex,
koncentrovanost médií, a toto všechno je nyní
silnějí než kdy předtím.
Myslím, že pod touto slupkou se právě děje to,
že se ideová podstata naší civilizace vymílá.
Elity již nevěří v jejich vlastní ideologii.
Jen předstírají, že je to zajímá.
Každý se účastní, ale nikdo nevěří.
Ale abyste našli správnou cestu,
musíte se ztratit.
Je zde obrovské pole působnosti
mezi tím, co chceme nechávat za sebou, a tím, kam chceme směřovat.
A nemáme žádné mapy pro tuto oblast.
Lidé se vždy baví o tom, jak vytvořit hnutí.
Jak rozjet organizaci.
Jak se transformovat z organizace na hnutí.
To není něco, co zvládne jeden.
Hnutí není něco, co vytváří jednotlivec.
Hnutí vytváří nás.
To, jak jsme schopni tvořit,
se zakládá na znalosti tvorby,
na znalosti či chápání příčiny a následku, což je část toho "starého příběhu".
Nemůžeme se omezovat na vědomosti, které jsme už získali.
Musíme vkročit do neznáma.
Což reálně znamená začít sloužit, začít obdarovávat, vstoupit do...
událostí, které se nám mohou vymknout z rukou, o kterých nevíme, jak je uskutečnit.
Protože musíme věřit v krásnější svět, abychom mu mohli sloužit.
Nebo, řekněme, posílit důvěru v to, že mu sloužit můžeme.