Föreställ er världen på nytt.
Jag skulle vilja visa er några kartor,
som har ritats av Ben Hennig,
som skildrar vår planet
på ett sätt som de flesta av er aldrig tidigare skådat.
Här är en bild som ni är bekanta med.
Jag är så pass gammal att jag var född innan vi såg den här bilden.
Tydligen var några av mina första ord "måne, måne,"
men jag tror det är min mamma som fantiserar
om vad hennes lille pojke kunde se
på den flimrande svartvita TV-skärmen.
Det är bara under några hundra år
som vi faktiskt, de flesta av oss, sett vår planet som sfärisk.
När vi först såg dessa bilder på 60-talet,
höll världen på att förändras otroligt snabbt.
I min egen disciplin av mänsklig geografi,
ritade kartografen Waldo Tobler
nya kartor över planeten,
och dessa kartor har spridits,
och jag kommer visa dem för er nu.
Det här är en karta över världen,
men det är en karta som för er
ser lite märklig ut.
Det är en karta där vi har sträckt ut platser
så att de med en stor befolkning har förstorats,
och områden som Sahara eller Himalaya,
med liten befolkning har krympts ner.
Alla på planeten får lika stor plats.
Städerna visas som ljusprickar.
Linjerna visar undervattenskablar och handelsvägar.
En särskild linje går mellan den kinesiska hamnen Dalian
förbi Singapore,
genom Suezkanalen,
genom Medelhavet och runt upp till Rotterdam.
Och den visar rutten
som världens största fartyg seglade bara för något år sen,
ett fartyg med så mycket gods
att om det lastats av
och alla lastbilar ombord ingått i en konvoj hade den varit 100 kilometer lång.
Världen är nu sammanlänkad på detta sätt.
Det här är mängden av saker vi flyttar runt världen,
bara ett fartyg, en resa,
på fem veckor.
Vi har bott i städer väldigt länge,
men de flesta av oss bodde inte i städer.
Det här är Çatalhöyük, en av världens första städer.
Vid sin höjdpunkt för 9 000 år sen
fick folket gå över taken på andras hus för att nå sina egna hem.
Om ni tittar noga på kartan över staden,
ser ni att det inte finns några gator,
för gator är något vi uppfunnit.
Världen förändras.
Genom försök och misslyckande.
Vi inser långsamt och gradvis
hur vi kan leva på bättre sätt.
Och världen har förändrats otroligt snabbt den senaste tiden.
Det är bara under de senaste sex, sju eller åtta generationerna
som vi faktiskt insett att vi är en art.
Det är bara under de senaste decennierna
som en karta som den här kunde ritas.
Den underliggande kartan är återigen den som visar jordens befolkning,
men den ovan, har pilar som visar hur vi spred oss ut från Afrika
med datumangivelser för var vi tror att vi befann oss
vid särskilda tidpunkter.
Jag måste rita om den här kartan var och varannan månad
för någon upptäcker att ett särskilt datum är fel.
Vi lär oss om oss själva otroligt snabbt.
Och vi förändrar oss.
Mycket av förändringen sker gradvis.
Det är tillväxt.
Vi märker inte förändringen
för vi har endast korta liv,
70, 80 om du har tur - 90 år.
Den här grafen visar
den årliga befolkningstillväxten.
Den var väldigt låg omkring 1850,
sedan började befolkningstillväxten
att öka
så att när jag föddes,
då vi först såg bilderna från månen av vår planet,
växte vår globala befolkning med två procent om året.
Om den hade fortsatt växa med två procent om året
under några århundraden,
skulle hela planeten vara täckt
av en kokande massa mänskliga kroppar
som alla rörde vid varandra.
Och folk var rädda.
De var rädda för befolkningstillväxt
och för vad de kallade "befolkningsbomben" 1968.
Men om ni tittar mot slutet av grafen,
ser ni att ökningen börjar stanna av.
Årtiondet,
70-, 80-, 90- och 00-talen
och under detta årtionde, ännu snabbare -
avtar vår befolkningstillväxt.
Planeten stabiliserar sig.
Vi går mot nio, tio eller elva biljoner människor
mot slutet av detta århundrade.
Medan förändringen sker kan ni se tumultet.
Ni kan se andra världskriget.
Pandemin år 1918 som orsakades av influensa.
Ni kan se den stora svälten i Kina.
Vi koncentrerar oss ofta på dessa händelser,
dessa hemska händelser som vi ser på nyheterna.
Vi brukar inte koncentrera oss på gradvis skeende förändring
och de bra nyhetsnotiserna.
Vi oroar oss för människor.
Vi oroar oss för hur många människor det finns.
Vi oroar oss för hur vi kan ta oss ifrån människor.
Men på den här kartan över världen har områden förstorats
ju längre bort från området som människor befinner sig.
Så om du vill veta var du ska åka om du vill komma bort från alla
är detta de bästa platserna.
Och varje år så blir dessa områden större,
för varje år förflyttar vi oss från landet.
Vi flyttar in till städerna.
Vi packas allt tätare samman.
Det finns vargar igen i Europa,
och vargarna förflyttar sig västerut över kontinenten.
Vår värld förändras.
Ni har saker som oroar er.
Den här kartan visar var nederbörden faller på vår planet.
Vi vet det nu.
Och ni kan se att där Çatalhöyük låg,
där tre kontinenter möts, Afrika, Asien och Europa,
och ni kan se att ett stort antal människor bor där
i dessa områden med lite vatten.
Och ni kan se områden med mycket nederbörd också.
Vi kan bli ännu mer sofistikerade.
Istället för att låta kartan formas efter människor,
kan vi forma kartan efter vatten,
och så kan vi ändra den varje månad
för att visa mängden nederbörd
som faller på varje liten del av planeten.
Och så kan ni se monsunerna som rör sig runt planeten,
och det ser ut nästan som planeten har hjärtslag.
Och allt detta blev bara möjligt
under min livstid,
att se att detta är var vi bor.
Vi har tillräckligt med vatten.
Detta är en karta som visar var vi odlar all världens mat.
Dessa områden förlitar vi oss mest på för ris, majs och vete.
Folk oroar sig för brist på mat, men vi vet,
att om vi bara åt mindre kött och inte matade djuren med alla grödorna,
skulle det finnas tillräckligt mycket mat till alla
så länge vi ser oss själva som en grupp av människor.
Och vi vet också
vad vi gör
så väldigt dåligt nuförtiden.
Du har sett den här kartan över världen förut
Denna kartan
som framställts med hjälp av satellitbilder,
om ni minns de satelliter runt vår planet
som var på den första bilden jag visade,
och producerar en bild över hur jorden ser ut om natten.
När ni vanligtvis ser det på en karta,
på en normal karta, den sorts karta de flesta av er är vana vid,
tror ni att ni ser en karta över var människor bor.
Där ljusen skiner är var människorna bor.
Men här, på denna bild av världen,
kom ihåg att vi har sträckt ut kartan igen.
Det är samma människotäthet överallt på den här kartan.
Om något område inte har någon befolkning
har vi minskat ner det.
och fått det att försvinna.
Så vi visar alla
på ett lika framstående sätt.
Nu, visar inte längre ljusen var människorna befinner sig,
för människor finns överallt.
Nu till ljuset på kartan,
ljuset från London, ljuset från Cairo, ljuset från Tokyo,
ljuset på USA:s östra havskust,
ljusen visar var människor bor
som är så slösaktiga med sin energi
att de har råd
att spendera pengar
på att driva ljus så starkt att det lyser upp hela himlen,
så att satelliter kan ta fram en bild som den här.
Och områden som är mörka på kartan
är antingen områden där människor inte har tillgång till så mycket energi,
eller så har de det,
men de har lärt sig att inte använda den för att lysa upp hela himmelen.
Och om jag kunde visa en animation av kartan under en viss tid,
så skulle ni se att Tokyo faktiskt har blivit mörkare,
för efter tsunamin i Japan,
har Japan varit tvunget att förlita sig på en fjärdedel mindre elektricitet
för alla kärnkraftverk stängdes av.
Och världen gick inte under.
Det var bara mindre ljus
som sken upp i himmelen.
Det finns ett stort antal
goda nyheter här i världen.
Barnadödligheten har gått ner
och den har gått ner oerhört snabbt.
För några år sedan,
föll antalet barn som dog under sitt första levnadsår
med fem procent under bara ett år.
Fler barn går i skola
och lär sig att läsa och skriva
och kopplar upp sig på internet
och fortsätter att utbilda sig på universitetet
än någonsin förr,
och det högsta antalet unga människor som går på universitet i världen
är kvinnor, inte män.
Jag kan ge er den ena goda nyhetsstoryn efter den andra
om vad som förbättras på planeten,
men vi har en tendens att koncentrera oss på
de omedelbart dåliga nyheterna.
Rebecca Solnit, sa det så briljant, tycker jag,
när hon förklarade: "Tillväxten av obetydliga, omärkliga förändringar
som kan utgöra framsteg och som återger vårt tidevarv
så dramatiskt annorlunda från det förflutna" -
det förflutna var mycket mer stabilt -
"en kontrast skymd av den odramatiska naturen av gradvis förändring,
avbruten av tillfälligt tumult."
Ibland händer det hemska saker.
Dessa hemskheter visas för dig
på nyheterna varje kväll i veckan.
Det talas inte om för dig att befolkningsökningen går ner.
Det talas inte om för dig att världen blir mer sammankopplad.
Det talas inte om för dig om de fantastiska framstegen i förståelse.
Det talas inte inte om för dig hur vi lär oss att börja
slösa mindre och konsumera mindre.
Det här är min sista kartbild.
På denna kartan, har vi tagit bort sjöarna och haven.
Nu ser ni bara på
ungefär 7,4 biljoner människor
med kartan ritad i förhållande till de människorna.
Ni ser över en biljon i Kina,
och ni kan se den största staden i världen i Kina,
men ni kan inte dess namn.
Ni kan se att Indien
är i mitten av den här världen.
Ni kan se att Europa är på kanten.
Och vi här i Exeter idag,
är allra längst ut på planetens kant.
Vi är på en liten bit sten
utanför Europa
som innehar mindre än en procent
av världens vuxna,
och mindre än en halv procent
av världens barn.
Vi lever i en värld som stabiliseras, som urbaniseras,
en åldrande värld.
en värld som kopplas samman.
Det finns många, många saker att vara rädd för,
men det finns ingen anledning för oss att frukta varandra så mycket som vi gör,
och vi behöver se att vi nu lever i en ny värld.
Tack så mycket.
(Applåder)